Справа №760/18824/24 1-кп/760/1860/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
-головуючого судді     ОСОБА_1 
-при секретарі    ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62024080200001179, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2024 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна, Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014р.), 
за участі сторін та інших учасників кримінального провадження:
-прокурора     ОСОБА_4 
-захисника     ОСОБА_5 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.
Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.
Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.
Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя. 
Також, в пункті 1 вкачаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.
У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої. «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».
Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».
Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_6 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.
Крім того, 20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».
Вищезазначене свідчить про проведення представниками Російської Федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.
Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему Російської Федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.
Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі державної виконавчої системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.
В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.
Генеральна Асамблея ООП своєю Резолюцією 71/205 віл 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН в чергове засудила нинішню тимчасову окупацію російською федерацією частини території України Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.
Так, Указом Президента України № 452/2011 від 13.04.2011 затверджено Положення про Міністерство екології та природних ресурсів України. (Далі - Положення). Відповідно до Положення Міністерство екології та природних ресурсів України (Мінприроди України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мінприроди України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні і забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та у межах своєї компетенції біологічної, генетичної та радіаційної безпеки, поводження з відходами, у тому числі радіоактивними, пестицидами і агрохімікатами, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, радіаційного захисту, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (надр, поверхневих га підземних вод, внутрішніх морських вод і територіального моря, атмосферного повітря, лісів, тваринного (у тому числі водних живих ресурсів, мисливських та немисливських видів тварин) і рослинного світу та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України (далі - природні ресурси), відтворення га охорони земель, збереження, відтворення і невиснажливого використання біо- та ландшафтного різноманіття, формування, збереження і використання екологічної мережі, організації, охорони та використання природно-заповідного фонду, збереження озонового шару, регулювання негативного антропогенного вилив) на зміну клімату та адаптації до його змін і виконання у межах компетенції вимог Рамкової конвенції ООН про зміну клімату та Кіотського протоколу до тієї, розвитку водного господарства і меліорації земель, геологічного вивчення та раціонального використання надр, а також у сфері здійснення державною нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання, відтворення та охорону природних ресурсів.
Мінприроди України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, наказами Мінприроди України, дорученнями Президента України, а також цим Положенням.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим (далі-Держекоінспекція), затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12.12.2011 року - Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим є територіальним органом Державної екологічної інспекції України. Повноваження Держекоінспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, за винятком території та об`єктів, віднесених до донн діяльності Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції. Держскоінспекцію очолює начальник, який має двох заступників, у тому числі першого. Перший заступник, заступник начальника Держекоінспекпії за посадою є відповідно першим заступником та заступником Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно статті 8 вказаного Закону державний службовець зобов`язаний зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 36 Закону Україну «Про державну службу» особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".
У контексті окупації Криму, Російська Федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення своїх повноважень зокрема, органами виконавчої влади України.
Проте, Постановою Ради міністрів Республики Крим (Постановлением Совета Министров Республики Крым) № 136 від 24.06.2014 року затверджено Положення про Міністерство екології та природних ресурсів Республіки Крим (Об утверждении Положения о Министерстве экологии и природных ресурсов Республики Крым) за місцем знаходження (юридична адреса) по вул. Кечкеметській, 198 м. Сімферополь, Республіка Крим.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади на території Автономної Республіки Крим, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, вимог Закону України «Про державну службу» Присяги державного службовця, яку прийняв 24 січня 2007 року, громадянин України ОСОБА_3 , будучи призначеним наказом Голови Державної екологічної інспекції України № 230-0 від 18.10.2012 року на посаду начальника Державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природною середовища Автономної Республіки Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних держаних органів виконавчої влади Російської Федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.
Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя маючи свідомий та злочинний умисел, спрямований на надання іноземній державі, а саме Російській Федерації, допомоги у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечення подальшої окупації території АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 , перебуваючи на державній службі в органах державної виконавчої влади України, будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи на державній службі, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так зване «Министерство экологии и природных ресурсов Республики Крым» російської федерації відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, в червні 2015 року в м. Сімферополь за власного добровільною згодою, за результатами конкурсу, призначений на посаду заступника начальника управління екологічного нагляду Південно-Кримського регіону - завідувача відділу екологічного нагляду м. Ялта - старший державний інспектор Республіки Крим (заместителя начальника управления экологического надзора Южно-Крымского региона-заведующего отделом экологического надзора г. Ялта - старший государственный инспектор Республики Крым) на якій працює до даного часу.
При цьому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, 18 серпня 2015 року старший державний інспектор Республіки Крим ОСОБА_3 виніс постанову про призначення адміністративного покарання № 000634-0188/64 юридичній особі у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 8. 14 КпАПРФ.
Отже, громадянин України ОСОБА_3 умисно та свідомо продовжив здійснювати незаконну державну діяльність у незаконно створених рф на цій окупованій території України державних органах влади, керувався російським законодавством, тобто виконував функції представника влади країни агресора чим забезпечив функціонування незаконно створеної системи державної виконавчої влади, що призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові Крим.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи повідомленою в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Зокрема, суд належно повідомляв обвинуваченого ОСОБА_3 про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Солом`янському районному суді м. Києва в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014), здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2024 року.
Також відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_3 .
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 про розпочате кримінальне провадження, здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів статті 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 із обвинуваченням не погодився, вважає вину у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину не доведеною, отримані докази ґрунтуються на припущеннях, тому просив виправдати останнього у інкримінованому йому правопорушенні. 

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014), а саме: в умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, за наведених вище обставин, доведена дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України, а саме:

- заявою начальника Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки про кримінальні правопорушення від 08.06.2017 року, якою повідомлено про обставини вчинення начальником Державної екологічної інспекції в АР Крим - Головним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища АР Крим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,
- інформацією з Державної екологічної інспекції України від 25.05.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , начальник Державної екологічної інспекції в АР Крим - Головний державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища АР Крим, призначений на посаду 19.10.2012 відповідно до наказу Держекоінспекції від 18.10.2012 № 230-о. Наказ щодо звільнення ОСОБА_3 відсутній.
- інформацією з Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області № 51/9/2/4-46003 від 04.07.2023, відповідно до якої проведеним оглядом інтернет ресурсів встановлено, що ОСОБА_3 з 10 червня 2015 року обіймає посаду державного інспектора Республіки Крим - завідувача відділу екологічного нагляду м. Ялта - заступника начальника управління екологічного нагляду Південно-Кримського регіону.
- наказ Державної екологічної інспекції України № 230-о від 18 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_3 з 19 жовтня 2012 року призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим.
- протоколом огляду від 29.05.2017, яким оглянуто в мережі Інтернет сайт Міністерства екології та природних ресурсів Республіки Крим за посиланням: https://meco.rk.gov.ru/rus/info.php, на якому міститься інформація щодо призначення ОСОБА_3 на посаду державної служби Республіки Крим - заступника начальника управління екологічного нагляду Південно-Кримського регіону - завідувача відділу екологічного нагляду м. Ялта.
- постановою від 18 серпня 2015 року, винесену старшим державним інспектором Республіки Крим ОСОБА_3 про призначення адміністративного покарання № 000634-0188/64 юридичній особі у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 8. 14 КпАПРФ.
- особовою справою Державної екологічної інспекції України № 86 відносно ОСОБА_3  
- наказом Державної екологічної інспекції України № 6-тррт від 16 січня 2024 року, яким порушено дисциплінарне провадження стосовно начальника Державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 
- наказом Державної екологічної інспекції України № 39-трт від 14 березня 2024 року, яким звільнено ОСОБА_3 з посади начальника Державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, у зв`язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку - порушення Присяги державного службовця.
- протоколом огляду речей та документів від 31.03.2024р., яким оглянуто в мережі Інтернет сайт за посиланням: https://www.kremlin.ru/, на якому міститься документ «Федеральный конституционный закон от 21.03.2014г. № 6-ФКЗ О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», яким Республіка Крим приймається до складу Російської Федерації у відповідності до Конституції Російської Федерації та ст. 4 Федерального конституційного закону від 17.12.2001 року № 6-ФКЗ «О порядке принятия в Российскую Федерацию и образования в ее составе нового субьекта Российской Федерации»
- публікаціями в газеті «Урядовий Кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора про виклик ОСОБА_3 для проведення процесуальних та слідчих (процесуальних) дій. 
- повідомленням від 15.09.2023 про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014), тобто в діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. 

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Суд, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення, стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, безпосередньо досліджені докази, які визнав належними, допустимими, достовірними, вважає їх в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014.)

Аналізуючи в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні наведені докази, суд, приходить до наступного.
Так, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 4 Конституції України, статей 2, 17-20 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» по теперішній час залишається громадянином України незалежно від місця його проживання. 
Крім того, громадянин України ОСОБА_3 у період окупації АР Крим по день звільнення з посади, тобто з 20 лютого 2014 року формально-юридично обіймав посаду начальника Державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природною середовища Автономної Республіки Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних держаних органів виконавчої влади Російської Федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.
За таких обставин, ОСОБА_3 будучи громадянином України та державним службовцем, з 20 лютого 2014 року достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так зване «Министерство экологии и природных ресурсов Республики Крым» російської федерації відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, в червні 2015 року в м. Сімферополь за власного добровільною згодою, за результатами конкурсу, призначений на посаду заступника начальника управління екологічного нагляду Південно-Кримського регіону - завідувача відділу екологічного нагляду м. Ялта - старший державний інспектор Республіки Крим (заместителя начальника управления экологического надзора Южно-Крымского региона-заведующего отделом экологического надзора г. Ялта - старший государственный инспектор Республики Крым) на якій працює до даного часу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України - державну зраду, об`єктивна сторона якої вважається закінченою саме з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові, в даному випадку, з 20 лютого 2014 року.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 111 КК України саме в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014., як державна зрада, діяння, умисно вчинені громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Що стосується доводів захисника про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, то вони не заслуговують на увагу, оскільки встановлені судом обставини, наведені докази, спростовують версію сторони захисту.
Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчиненого обвинуваченим правопорушення, який належить до категорії особливо тяжких злочинів, наслідки вчиненого злочину, який призвів у подальшому до незаконної анексії іноземною державою Автономної Республіки Крим, як території України, особу обвинуваченого:
- раніше не судимий, є громадянином України,
- обставин, що пом`якшує та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014.) у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Приймаючи рішення щодо застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке не передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014), суд враховує характер вчиненого ОСОБА_3 особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, під час перебування на посаді начальника Державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природною середовища Автономної Республіки Крим, та характер його діяння свідчить про неможливість збереження за ним права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування.
Таким чином, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 КК України вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 18.04.2014.).
Призначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади у органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки, на підставі ст. 55 КК України.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадженн я мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя:          ОСОБА_1