ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2026 р. справа № 300/8383/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач як дружина померлого ОСОБА_2 ,, звернулася до із заявою про здійснення виплати нарахованої, згідно судових рішень пенсії, у сумі 172 017,48 грн., що залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. Однак, відповідач відмовив позивачу у виплаті недоодержаної пенсії чоловіка, через розбіжності у документах, які підтверджують спільне проживання заявника з померлим на день його смерті. Позивача вказує, що відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Вказала, що вона як дружина померлого, є членом сім`ї, проживала із чоловіком, до дня смерті за однією адресою, що підтверджується відповідною довідкою, а тому має право на отримання недоодержаної пенсії її чоловіка. Просила позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, визначений чинним законодавством. Так, відповідач зазначив, що відповідно до підпункту 3 пункту 9 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого, постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються, зокрема документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника). Однак згідно поданих позивачем документів місце реєстрації позивача та її чоловіка різняться. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки заява позивача подана з порушенням вимог Порядку №3-1 через не підтвердження факту спільного проживання з померлим на день його смерті. Просила в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 01.08.1991, позивач - ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 (а.с. 22). 
ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області та отримував пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
На виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 у справі №300/1669/22 та від 01.12.2023 у справі №300/6127/23 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано доплату до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.06.2022 в сумі 132 017,48 грн. та з 01.07.2022 по 28.02.2024 в сумі 40000 грн., відповідно. 
Доказів виплати пенсіонеру зазначеної суми доплати до пенсії відповідачем не надано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 23).
Позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй невиплачену пенсію померлого чоловіка у розмірі 172 017,48 грн.
Головне управління ПФ України в Івано-Франківській області прийняло рішення від 29.10.2025 №10669/04-16, згідно з яким відмовлено у проведенні нарахування позивачу недоотриманої пенсії ОСОБА_2 через розбіжності у документах, які підтверджують спільне проживання заявника з померлим на день його смерті, оскільки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 вказано адресу: АДРЕСА_1 , в той час, як в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 7-9).
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Схоже правове регулювання визначено в статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), зокрема, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Вказане кореспондується із положеннями статті 1227 Цивільного кодексу України, якими установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).
За приписами частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Пунктом 9 розділу ІІ Порядку №3-1 передбачено, що до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана. Водночас суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника та/або які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.
Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а сформулював висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону №1058-ІV та частини 1 статі 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 стаття 52 Закону №1058-ІV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Таким чином, аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ.
Як встановлено судом вище, на виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 у справі №300/1669/22 та від 01.12.2023 у справі №300/6127/23 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано доплату до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.06.2022 в сумі 132 017,48 грн. та з 01.07.2022 по 28.02.2024 в сумі 40000 грн., яка залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Рішенням відповідача від 29.10.2025 №10669/04-16, було відмовлено у проведенні нарахування позивачу недоотриманої пенсії ОСОБА_2 через розбіжності у документах, які підтверджують спільне проживання позивача з померлим на день його смерті, оскільки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 вказано адресу: АДРЕСА_1 , в той час, як в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 7-9).
Проте суд звертає увагу, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 17.09.2025 № 737/03-26, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 разом з чоловіком ОСОБА_2 , і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була на його утриманні (а.с. 21).
При цьому, суд зазначає, що вимоги Порядку № 3-1 зобов`язують надати документ, який підтверджує відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті, однак не встановлює конкретного документу, яким такі відомості мають підтверджуватися.
Більш того, Порядок № 3-1 вимагає підтвердження саме проживання з пенсіонером на день його смерті, а не факт реєстрації за місцем його проживання.
Таким чином, виходячи з приписів частини першої статті 61 Закону № 2262-XII позивач має право на отримання нарахованої, але не виплаченої її чоловікові за життя пенсії, а тому відмова відповідача у виплаті цих коштів з підстав, викладених в оскаржуваному рішенні - є неправомірною.
З огляду на вищевказане, суд вважає що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.10.2025 №10669/04-16 про відмову у виплаті неодержаної пенсії у зв`язку зі смертю чоловіка позивача є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Суд зазначає, що жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
З огляду на вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи наведене, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.10.2025 №10669/04-16 про відмову у виплаті неодержаної пенсії згідно рішення суду ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 пенсію в розмірі 172 017 (сто сімдесят дві тисячі сімнадцять) гривень 48 копійок, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 , на виконання судових рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 у справі №300/1669/22 та від 01.12.2023 у справі №300/6127/23 та залишилась недоодержаною в зв`язку із його смертю. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.