Справа № 710/10/26 Провадження № 2/710/263/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.05.2026 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Сивоконя С.С.,
за участі секретаря судового засідання - Шпиці О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Аргументи учасників справи.
?Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що його батьки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебували у шлюбі з 28.08.2010 року, який було розірвано рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року. Після припинення шлюбу мати з дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а батько - по АДРЕСА_2 . Однак наприкінці 2018 року відповідачка поїхала на заробітки до Федеративної Республіки Німеччина, у зв`язку з чим з 2019 року дитина постійно проживає з батьком та перебуває на його одноособовому вихованні, оскільки мати до цього часу перебуває за кордоном, лише періодично відвідуючи Україну. Позивач вказує, що з моменту виїзду матері він більше не проживав з нею спільно, а бачився лише під час її короткочасних повернень до України за місцем її реєстрації. Згідно з текстом позову, відповідачка інтегрована в німецьке суспільство, має там стабільну роботу та категорично відмовляється повертатися в Україну, наполягаючи на переїзді сина до неї в Німеччину для подальшого навчання. Позивач зазначає, що спілкування з матір`ю має дистанційний, формальний та нетривалий характер у телефонному режимі, через що він сприймає її радше як знайому людину, а не близьку особу, з якою існує емоційний зв`язок. Необхідність звернення до суду позивач обґрунтовує потребою в документальному підтвердженні факту одноособового виховання батьком для надання останньому відстрочки від мобілізації, оскільки зміна соціального середовища та переїзд до матері викликають у дитини страх та депресивний стан. 
Заяви (клопотання) учасників справи.
03.02.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло пояснення щодо позову у якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вважає, що встановлення юридичного факту позбавити відповідачку батьківських прав щодо позивача, ніяким чином не впливає на реалізацію батьківських обов`язків, відносно неповнолітньої дитини, а лише формує правову позицію для батька позивача з метою реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації у відповідності до положення ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Законний представник позивача перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 30.01.2025 року не являється порушником правил військового обліку. Відомості щодо направлення, проходження та висновків ВЛК у Реєстрі відсутні. Крім того, законний представник позивача не користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 07.01.2026 було відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати в загальному позовному провадженні. 
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2026 було призначено справу до судового розгляду.
Позивач та законний представник позивача у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали. 
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, заяв та клопотань до суду не подавала. 
Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у передбаченому законом порядку.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади 2025/018815442 від 16.12.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований із 23.05.2023 по АДРЕСА_3 (а.с.14).
Згідно із витягу з реєстру територіальної громади 2025/018815360 від 16.12.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований із 27.12.2013 по АДРЕСА_3 (а.с.15).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.16).
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року по справі №710/568/17, яке набрало законної сили 24.10.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.17).
Згідно із характеристикою учня 9-го класу Шполянського ліцею №1 (від 22.12.2025 р.), ОСОБА_4 характеризується як сумлінний учень із високим рівнем навчальних досягнень, розвиненим логічним мисленням та зразковою поведінкою. Зазначено, що батько, ОСОБА_2 , приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує постійний зв`язок зі школою та відвідує батьківські збори (а.с.18).
Відповідно до характеристики з місця проживання дитини (від 16.12.2025 р., виданої головою вуличного комітету Перевізником Н.А.), встановлено, що дитина з 2019 року постійно проживає з батьком. Батько забезпечує всі необхідні умови, а мати за вказаний період будинок не відвідувала та не брала участі у вихованні сина (а.с.19).
?Згідно із підтвердженням голови вуличного комітету Кульбачної Л.С. від 17.12.2025, засвідчено факт того, що ОСОБА_3 (мати) на момент перебування в Україні проживає за іншою адресою ( АДРЕСА_1 ), а її син ОСОБА_5 із нею не проживає (а.с.19).
Відповідно до акта обстеження умов проживання від 17.12.2025, складеного службою у справах дітей, житло за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає дитина з батьком, перебуває у доброму стані. У дитини є окрема облаштована кімната, створено всі умови для навчання та розвитку. Зазначено, що мати матеріально не допомагає, а спілкування з сином обмежується лише телефоном (а.с.21).
За відомостями довідки виданої КНП Шполянський центр первинної медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради ОТГ №292 від 17.12.2025, ОСОБА_1 протягом останнього року звертався за медичною допомогою у присутності батька ОСОБА_2 (а.с.22).
?Згідно із рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради №886 від 22.12.2025, було офіційно затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 разом із батьком, ОСОБА_2 (а.с.22).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування (додаток до рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради №886 від 22.12.2025) вважає доцільним визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із батьком, ОСОБА_2 (а.с.24-26).
У висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 24.02.2026 №01-36/1025, зазначено про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки з огляду на наступне. Комісією з питань захисту прав дитини не встановлено обставин свідомого, умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків та вагомих підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 . Позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, та тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для матері, так і для дитини (стаття 166 СК України). У цьому випадку налагодження та підтримка родинних зв`язків, близьких та довірливих стосунків між матір`ю та дитиною буде лише сприяти позитивному результату в подальшій долі сина. Зі слів неповнолітнього ОСОБА_1 мама спілкується із ним по телефону, допомагає коштами, присилає подарунки. Коли мати приїжджала до України, зустрічалась із сином, проводили час разом (а.с.70-72).
Згідно з висновком психолога ОСОБА_6 від 13.04.2026, за результатами дослідження встановлено, що у дитини ( ОСОБА_5 ) сформована стійка позитивна та емоційно близька прив`язаність до батька, який є для неї основною фігурою підтримки та безпеки, тоді як стосунки з матір`ю мають дистанційний характер через її проживання за кордоном та відсутність спільного повсякденного досвіду. Фахівцем констатовано, що бажання дитини проживати разом із батьком відповідає її найкращим інтересам, оскільки зміна місця проживання та виїзд за кордон пов`язані з ризиком психоемоційної дестабілізації через розрив значущих зв`язків та втрату стабільного середовища, при цьому ознак стороннього впливу на формування позиції дитини не виявлено.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Також у п. 16 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.
Так, в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування від 24.02.2026 №01-36/1025 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_1 .
Відповідно до наданого висновку, відсутня інформація, яка підтверджує винну поведінку матері, свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання і утримання дитини, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Не надано підтвердження того, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину. Відсутнє підтвердження, що позбавлення матері батьківських прав змінить життя дитини на краще.
Відповідно до частини третьої ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 
Відповідно до п. 1 ст. З Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Ст. 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок заперечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення проти позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.
Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, цей захід тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Тому позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку батьків неможливо.
Суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи.
У справі немає належних та допустимих доказів, щодо жорстокого поводження матері із дитиною, а також щодо попередження про необхідність змінити поведінку, документів про доведену вину в її діях, притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.
Позивач не аргументував, яким чином позбавлення батьківських прав його матері сприятиме захисту інтересів дитини, а ті обставини, що вона проживає окремо та не бере участі у вихованні дитини, не можуть вважатись достатніми підставами для позбавлення батьківських прав.
За таких обставин по справі, на підставі викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав, слід залишити без задоволення, оскільки викладені у ньому обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 258, 263-265 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, Конвенцією «Про права дитини», суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь