Справа № 127/15961/26 
Провадження № 3/127/3327/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП,, 

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №656035 від 03.05.2026 року вбачається, що водій ОСОБА_1 03 травня 2026 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Волошановою Тетяною Володимирівною, до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП притягується ОСОБА_1 .
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 03 травня 2026 року о 11 годині 06 хвилин у місті Вінниці на Гніванському шосе, 2 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , на законну вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла, не зупинився та продовжив рух. У подальшому транспортний засіб був зупинений працівниками поліції шляхом переслідування на службовому автомобілі марки «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Шевченка, 65 у с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області.
У протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій зобов`язаний на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі, до матеріалів справи долучено рапорт працівника поліції.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Скорковська Любов Анатоліївна подала письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
На обґрунтування своєї позиції сторона захисту зазначила, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , у момент подання працівником поліції вимоги про зупинку транспортного засобу. За твердженням сторони захисту, у вказаний час транспортним засобом керував батько особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , який не помітив поданий працівником поліції сигнал про зупинку.
Захисник вказувала, що після проїзду ділянки дороги керування транспортним засобом було передано ОСОБА_1 , а його зупинка працівниками поліції відбулася вже через певний проміжок часу в іншому місці. При цьому ОСОБА_1 одразу повідомив працівників поліції, що не керував автомобілем у момент вчинення інкримінованого правопорушення.
Також сторона захисту зазначала, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 у момент подання вимоги про зупинку. Зокрема, у протоколі відсутні відомості про свідків події, а долучені до справи матеріали, на думку захисту, не підтверджують особу водія в момент вчинення правопорушення.
Крім того, захисник просила долучити до матеріалів справи фотознімок, отриманий за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM, а також диск із відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля поліції, які були надані органом поліції в межах іншого судового провадження та, на думку сторони захисту, містять відомості щодо порядку подання вимоги про зупинку транспортного засобу, обставин його подальшого переслідування та зупинки.
Також захисник заявила клопотання про допит як свідка ОСОБА_3 , яка, за твердженням сторони захисту, перебувала в салоні транспортного засобу під час події та може повідомити суду відомості щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснивши, що він не перебував за кермом саме в той момент коли працівники поліції зафіксували перевищення швидкості та подання вимоги про зупинку, оскільки за кермом перебував його батько ОСОБА_2 ., просив суд провадження у справі закрити. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Скорковська Л.А. підтримала подані раніше письмові пояснення та просила суд закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, показання свідка, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).
Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Згідно п. 8.9 б) Правил дорожнього руху України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, в тому числі, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, суд виходить із наступного.
Адміністративна відповідальність за ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Судом встановлено, що 03.05.2026 року о 11 год. 06 хв. 11 сек. працівником поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM було зафіксовано транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після цього працівником поліції було подано законну вимогу про зупинку транспортного засобу, яка водієм виконана не була. Натомість транспортний засіб продовжив рух, у зв`язку із чим працівниками поліції було розпочато його переслідування.
Як убачається із досліджених у судовому засіданні відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, транспортний засіб був зупинений лише о 11 год. 08 хв. 53 сек. після його переслідування працівниками поліції шляхом блокування подальшого руху службовим автомобілем поліції.
Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, протоколом адміністративного затримання АЗ №108438 від 03.05.2026 року, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.
При цьому суд звертає увагу, що саме стороною захисту до матеріалів справи було долучено відеозаписи з бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля поліції на підтвердження власної правової позиції. Разом із тим дослідженням вказаних доказів встановлено, що вони не лише не спростовують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а навпаки підтверджують факт невиконання водієм законної вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу.
Так, із відеозапису службового автомобіля вбачається, що після подання працівниками поліції вимоги про зупинку водій автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , продовжив рух та не виконав законну вимогу поліцейських. Подальший розвиток подій свідчить про те, що працівники поліції були змушені здійснювати переслідування транспортного засобу, а його зупинка відбулася виключно після блокування подальшого руху патрульним автомобілем.
Суд зазначає, що саме невиконання водієм законної вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. Тому встановлений судом факт продовження руху після подання вимоги про зупинку, необхідність переслідування транспортного засобу та його подальше блокування працівниками поліції свідчать про наявність у діях водія ознак вказаного адміністративного правопорушення.
Доводи сторони захисту про те, що у момент подання вимоги про зупинку транспортним засобом керував батько ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_1 нібито сів за кермо лише згодом, суд оцінює критично та не вбачає підстав для їх прийняття.
На підтвердження зазначеної версії стороною захисту було заявлено свідка ОСОБА_3 , яка, за твердженням захисту, перебувала у транспортному засобі як пасажир та могла підтвердити факт зміни водія під час руху автомобіля.
Разом із тим суд враховує, що версія захисту фактично зводиться до того, що протягом нетривалого проміжку часу між поданням працівниками поліції вимоги про зупинку та подальшим переслідуванням транспортного засобу особа, яка нібито перебувала за кермом, залишила автомобіль, а ОСОБА_1 зайняв місце водія та продовжив рух транспортного засобу.
Однак будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин стороною захисту суду не надано. Такі доводи ґрунтуються виключно на поясненнях самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та показаннях свідка, заінтересованого у результаті розгляду справи.
При цьому суд бере до уваги, що навіть відповідно до доводів сторони захисту зміна водія нібито відбулася протягом вкрай нетривалого проміжку часу після подання вимоги про зупинку транспортного засобу. Разом із тим будь-яких переконливих доказів того, що батько ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом транспортного засобу під час подання працівниками поліції вимоги про зупинку, матеріали справи не містять.
Навпаки, з досліджених судом відеозаписів вбачається, що після подання законної вимоги про зупинку транспортного засобу водій не вжив жодних заходів для її виконання, а продовжив рух, чим фактично намагався уникнути контакту з працівниками поліції та припинити переслідування. Така поведінка водія свідчить саме про умисне невиконання законної вимоги працівників поліції.
Крім того, з досліджених відеозаписів встановлено, що через незначний проміжок часу після припинення руху транспортного засобу та його блокування працівниками поліції за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 .
Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було винесено постанови про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Також із досліджених матеріалів справи встановлено, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився пред`явити працівникам поліції документи, які посвідчують особу та підтверджують право на керування транспортним засобом, у зв`язку із чим було прийнято рішення про його адміністративне затримання та доставлення до Вінницького районного управління поліції для встановлення особи та оформлення адміністративних матеріалів, що підтверджується протоколом адміністративного затримання АЗ №108438 від 03.05.2026 року.
Суд також враховує, що листом Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції №13303/41/21/18/03-2026 від 12.06.2026 року повідомлено про неможливість участі поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні, призначеному на 16.06.2026 року, у зв`язку зі службовою необхідністю та перебуванням між нічними змінами відповідно до затвердженого графіка несення служби. Суд не вбачає підстав вважати зазначені обставини ухиленням працівників поліції від участі у розгляді справи чи такими, що ставлять під сумнів достовірність складених ними процесуальних документів.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд виходить із того, що показання свідка ОСОБА_3 не підтверджуються жодними об`єктивними доказами та суперечать встановленим судом обставинам справи, які підтверджуються дослідженими відеозаписами. При цьому свідок пояснила, що сиділа позаду та переглядала телефон, а її пояснення щодо некоректної на її думку поведінки працівників поліції нічим не підвтерджені. Тому суд не знаходить підстав для покладення зазначених показань в основу прийнятого рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», доведеність вини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких та узгоджених між собою висновків або неспростовних презумпцій факту.
Оцінивши кожен доказ окремо та всі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у невиконанні законної вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу повністю доведена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а тому він підлягає адміністративній відповідальності за вчинене правопорушення.
Санкція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Тому, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Отже, при накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, а також наявність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.34 КУпАП судом не встановлено обставин, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 35 КУпАП судом не встановлено обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
За перелічених фактичних обставин, зважаючи на суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а саме у виді штрафу, оскільки таке стягнення досягне мети його застосування.
Крім того, з ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 122-2, 221, 276, 279, 283 -284 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні (сто п`ятдесят три гривні).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 гривень 60 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: