cправа №947/20345/26
провадження №1-кп/947/1002/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
25 червня 2026 року м.Одеса
Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді         ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12026160000000275 від 16.03.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степанівка Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, який працює водієм, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.
1. Відповідно до обвинувального акту від 28.11.2025 року по кримінальному провадженню №12026160000000275 від 16.03.2026 року, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
2. Під час судового розгляду, прокурор підтримала пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
3. Обвинувачений ОСОБА_3 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. Надав згоду давати показання.
4. Під час вступної промови, прокурор запропонувала не досліджувати докази щодо події кримінального правопорушення та тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.
5. Обвинувачений та захисник, під час вступної промови, проти розгляду кримінального провадження в скороченому порядку щодо події кримінального правопорушення не заперечували.
6. Особи, які можуть набути статусу потерпілих у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, не встановлені. 
7. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначила, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченого, доведена повністю.
8. Просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
9. При цьому, враховуючи особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважала за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати. Вирішити долю речових доказів. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді.
10. Обвинувачений, на стадії судових дебатів зокрема заявив, що вину визнає. Просив не позбавляти його водійських прав, так як це єдине джерело його заробітку і він працює на підприємстві критичної інфраструктури.
11. На стадії судових дебатів, захисник зокрема зазначила, що погоджується з прокурором в частині призначення основного покарання. Водночас, в частині позбавлення водійських прав підтримала обвинуваченого. Просила врахувати позитивні характеристики обвинуваченого та те, що завдяки посаді водія він має бронювання.
12. Під час останнього слова обвинувачений зокрема зазначив, що він хотів допомогти родичам потерпілого, але знайти їх не може. Хоче піти на могилу потерпілого, якщо буде така можливість. Просив не позбавляти його водійських прав.

ІІI. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
13. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:
14. 16.03.2026 року приблизно о 04:50 год., ОСОБА_3 керував спеціальним вантажним сміттєвозом «MAN 26.272 UL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по міжквартальному проїзду, у нічний час доби, біля буд.5/2 по вул.Варненська у Київському районі м.Одеси та в порушення вимог п.1.5.; пп. б) п.2.3.; 10.1.; 10.9. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; пп. б) п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб), перед початком та під час руху заднім ходом, проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не відреагував на її зміну, не звернувся за допомогою до інших осіб (двох пасажирів, які сиділи в кабіні спеціального вантажного сміттєвоза), в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував позаду вищезазначеного автомобіля.
15. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження (відкрита черепно-мозкова травма у вигляді розтрощення кісток склепіння та основи черепу, лицевих кісток, розміжчення головного мозку; розтрощення шийного відділу хребта, розміжчення спинного мозку в цьому відділі; закриту травму грудей у вигляді переломів 1-10-го правих та лівих ребер, розривів легенів з крововиливами у плевральні порожнини по (600 мл), садна кінцівок) від яких останній загинув на місці пригоди. Смерть ОСОБА_6 настала від поєднаної травми голови та тулуба, яка несумісна із життям.
16. Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.1.5.; пп. б) п.2.3.; п.10.1.; 10.9. Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причино – наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо – транспортної пригоди, а також суспільно - небезпечними наслідками у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_6 .
17. Згідно з ч.3 ст.25 КК України, необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
18. Відповідно до ч.2 ст.286 КК України, кримінальна відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
19. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковано правильно, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
20. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 та його захиснику положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються речових доказів, процесуальних витрат і заходів забезпечення кримінального провадження. 
21. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвкердив суду обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, оголошені прокурором в судовому засіданні та надалі з`ясовані у нього судом. Пояснив, що у той час на вулиці було темно, оскільки вуличне освітлення ще не ввімкнули, а за допомогою до співпрацівників, які перебували з ним у кабіні автомобіля, він не звернуся, оскільки розраховував, що впорається самостійно. 

V. Призначення покарання.
22. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості чиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
23. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно працює водієм на підприємстві критичної інфраструктури. За місцем роботи характеризується позитивно. Є волонтером благодійної організації. До адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався. 
24. Згідно з досудовою доповіддю від 22.06.2026 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим, оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на порушника крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, ще додаткові обов`язки відповідно до ч.3 ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.
25. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає визнання вини та активне сприяння судовому розгляду.
26. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.
27. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
28. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі вище середнього розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
29. Водночас, приймаючи до уваги, характер та кількість допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, зокрема ігнорування вимог п.10.9. Правил дорожнього руху під час керування та руху спеціального транспортного засобу у нічний час заднім ходом, хоча можливість звернутися по допомогу до інших осіб у обвинуваченого об`єктивно була, та як наслідок спричинення смерті потерпілому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому у максимальному розмірі також і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
30. В той же час, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності вперше, вчинення необережного злочину, позитивні характеристики та волонтерство обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення та досудову доповідь, а також те, що обвинувачений під час ДТП у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не перебував, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому також вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із випробуванням, та покласти на нього додатково обов`язки, передбачені ст.76 КК

VІ. Речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження.
31. Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
32. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
33. Відповідно до актів здачі – приймання висновків експерта, загальна вартість за проведення експертиз у кримінальному провадженні складає 16488,36 грн. (акт по висновку експерта №1239-34-26 – 4580,10 грн.; акт по висновку експерта №124034-26 – 4580,10 грн.; акт №2 по висновку експерта №1290-Е – 7328,16 грн.).
34. Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз на суму 16488,36 грн.
35. Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
36. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
37. Таким чином, арешт накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18.03.2025 року (справа №947/11226/26, провадження №1-кс/947/3911/26) підлягають скасуванню.
38. Згідно зі ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
39. Таким чином, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до обвинуваченого ухвалою суду від 26.05.2026 року строком на 2 (два) місяці, тобто до 26 липня 2026 року, - залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три (3) роки.
2. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три (3) роки.
3. Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків: 3.1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3.2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3.3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4. Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18.03.2025 року (справа №947/11226/26, провадження №1-кс/947/3911/26) на спеціальний вантажний сміттєвоз «MAN 26.272 UL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, скасувати.
5. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 16488 (шістнадцять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 36 копійок.
6. Речові докази: спеціальний вантажний сміттєвоз «MAN 26.272 UL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, - повернути власнику.
7. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до обвинуваченого ухвалою суду від 26.05.2026 року строком на 2 (два) місяці, тобто до 26 липня 2026 року, - залишити без змін.
8. Роз`яснити, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин. Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.
9. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
10. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
11. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя       ОСОБА_1