ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/37484/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року (суддя Ільков В.В., повне судове 09 березня 2026 року) в справі № 160/37484/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та не виплати йому грошової компенсації за несвоєчасно сплачену пенсію за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року; 
зобов`язання розрахувати та виплати йому грошову компенсацію за несвоєчасно сплачену пенсію за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нерозрахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за несвоєчасно сплачену пенсію за період - з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за несвоєчасно сплачену пенсію за період - з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апелянт вважає, що оскільки за принципом екстериторіальності заява позивача розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачу пенсії за віком має вчинити цей територіальний орган Пенсійного фонду України.
Крім того, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі № 160/24007/23, яке набрало законної сили 04.06.2025, відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 02.07.2025 відпрацьовано в липні 2025 року, доплата пенсійних коштів на виконання судового рішення виплачена у виплатну дату 18.08.2025.
Оскільки рішення суду виконано територіальним органом Пенсійного фонду України з дотриманням порядку та строків виплати пенсії, визначених статтею 47 Закону № 1058, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо розрахунку та виплати грошової компенсацію за несвоєчасно сплачену пенсію за період - з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року. 
У відзиві позивач просить залишити рішення без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 26.07.2023 року та отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058), на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі № 160/24007/23. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 року по справі № 160/24007/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 21.11.1993 по 29.10.1998 в ПП фірма “ТSІ”; з 01.01.2004 по 30.12.2005 в ТОВ фірма “Хімреактив” та з 03.01.2006 по 22.08.2013 в ТОВ фірма “Хімреактив”, а також зарахувати до його страхового стажу періоди його роботи за Списком №1 у загальній кількості 3 роки 2 місяці 2 дні відповідно до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003 із розрахунку за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково по одному року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 26 липня 2023 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду. 
На виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до страхового стажу Позивача були зараховані відповідні періоди роботи та призначено пенсію за віком з 26.07.2023. 
Нарахована доплата ОСОБА_1 за період з 26.07.2023 по 31.07.2025 у розмірі 551930,97 грн., яка була виплачена 18.08.2025 року в повному обсязі. 
26.08.2025 та 17.09.2025 р.р. ОСОБА_1 звертався (вх. № 36037/Д 0400-25 від 29.08.2025 та вх. № 57077/Д-0400-25 від 20.03.2025) до Головного управління з питання пенсійного забезпечення на які було надано відповідь листами “Про розгляд звернення” від 08.09.2025 №41600-36037/Д-01/8-0400/25 та від 17.12.2025 №74625-57077/Д-021/8-0400/25.
Суд першої інстанції вважав, що недоотримання позивачем сум пенсії за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а здійснення відповідачем розрахунку заборгованості одним платежем на виконання судового рішення не змінює характер соціальних виплат як періодичних
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, про протиправність бездіяльності відповідача щодо нерозрахування та невиплати позивачу грошової компенсації за несвоєчасно сплачену пенсію за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розрахувати та виплати позивачу грошову компенсацію за несвоєчасно сплачену пенсію за період - з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 160/24007/23, яке набрало законної сили 04 червня 2025 року та яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 21.11.1993 по 29.10.1998 в ПП фірма «ТSІ»; з 01.01.2004 по 30.12.2005 в ТОВ фірма «Хімреактив» та з 03.01.2006 по 22.08.2013 в ТОВ фірма «Хімреактив», а також зарахувати до його страхового стажу періоди його роботи за Списком №1 у загальній кількості 3 роки 2 місяці 2 дні відповідно до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 із розрахунку за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково по одному року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 26 липня 2023 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначена пенсія за віком з 26 липня 2023 року. 
ОСОБА_1 нарахована доплата за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року у розмірі 551 930,97 грн, яка виплачена 18 серпня 2025 року в повному обсязі. 
Спірним в цій справі є питання наявності підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі – Порядок № 159).
Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За положеннями статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення);сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. 
Згідно зі статтею 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). 
За приписами статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом № 2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.
Одночасно законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.
Аналогічна права позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 520/1001/19, від 23 березня 2023 року у справі №520/2020/19, від 19 червня 2024 року в справі № 440/700/20.
Судом встановлено, що на виконання судового рішення у справі № 160/24007/23, яке набрало законної сили 04 червня 2025 року, ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначена позивачу пенсія за віком з 26 липня 2023 року. 
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ОСОБА_1 нарахована доплата за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року у розмірі 551 930,97 грн, яка виплачена 18 серпня 2025 року в повному обсязі. 
При виплаті 18 серпня 2025 року доплати до пенсії позивачу не нараховано та не виплачена компенсація втрати частини доходів. 
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків виплати пенсії за період з 26 липня 2023 року по 31 липня 2025 року, тобто щомісячних виплат. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17, від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18 та від 10 квітня 2019 року №686/13725/17.
Відповідно, у зв`язку з порушенням строків виплати доходу відповідач має здійснити нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону № 2050-ІІІ.
Зважаючи на те, що несвоєчасна виплата позивачу пенсії відбулась з вини держави в особі відповідача, на якого покладено обов`язок нараховувати та виплачувати пенсію, позивач має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати доходу (пенсії).
Суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що судове рішення від 26 жовтня 2023 року у справі № 160/24007/23, яке набрало законної сили 04 червня 2025 року, відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 02 липня 2025 року відпрацьовано в липні 2025 року, доплата пенсійних коштів на виконання судового рішення виплачена у виплатну дату 18 серпня 2025 року, тобто рішення виконано з дотриманням порядку та строків виплати пенсії, визначених статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів.
З цього питання суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що здійснення відповідачем розрахунку заборгованості одним платежем на виконання судового рішення не змінює характер соціальних виплат як періодичних.
За положеннями частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. 
Судовим рішенням, що набрало законної сили, у справі №160/24007/23 встановлено право позивача на пенсію саме з 26 липня 2023 року, тому виплата пенсії тільки 18 серпня 2025 року вказує на порушення органом Пенсійного фонду строків виплати пенсії, що тягне за собою обов`язок відповідача з нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в справі № 160/37484/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в справі № 160/37484/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 20 травня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко