Справа № 348/203/26 
Провадження № 22-ц/4808/1014/26 
Головуючий у 1 інстанції Солодовніков Р. С. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – Богданової Вероніки Сергіївни на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2026 року, ухвалене в складі судді Солодовнікова Р. С. в місті Надвірній, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2026 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» – Ельмурзаєва В. В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 10 квітня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Вебсайту (creditcasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1378-8622.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту – 1200,00 грн, строк кредитування – 300 днів, базовий період – 14 днів, промо-ставка – 1,25 % за кожен день протягом перших 14 днів, знижена % ставка – 2,50 % за кожен день, стандартна % ставка – 2,50% за кожен день.
Додатковими угодами № 1 від 12 квітня 2024 року, № 2 від 13 квітня 2024 року та № 3 від 17 квітня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1378-8622 від 10 квітня 2024 року сторони погодили надання відповідачу додаткових кредитних коштів у розмірі 1 700,00 грн, 1 300,00 грн та 1 000,00 грн відповідно.
Кредитодавець належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, зазначений ним в особистому кабінеті. Прийнявши кредитні кошти та здійснивши часткове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин і виникнення у нього зобов`язань за договором.
Водночас у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань у повному обсязі станом на 10 грудня 2025 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 16 144,15 грн, з яких: 1 962,89 грн – заборгованість за кредитом та 14 181,26 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
За таких обставин, представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 1378-8622 від 10 квітня 2024 року в розмірі 16144,15 грн, а також судові витрати в розмірі 2 662,40 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2026 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1378-8622 від 10 квітня 2024 року в розмірі 8891,91 грн.
В іншій частині позов залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 466,40 грн.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором, укладеним із ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість.
Водночас суд не погодився з визначеним позивачем розміром заборгованості, виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якими встановлено обмеження максимального розміру денної процентної ставки. У зв`язку з цим суд здійснив перерахунок процентів відповідно до передбачених законом граничних ставок та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 1 962,89 грн заборгованості за тілом кредиту та 6 929,02 грн заборгованості за процентами.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог суд також стягнув із відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1 466,40 грн.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» – Богданова В. С. на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сторони належним чином погодили розмір відсоткової ставки та підстави нарахування процентів за користування кредитом. З розрахунку заборгованості, наявного у матеріалах справи встановлено, що позивач дотримувався погоджених умов. Водночас жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф, або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору товариство відповідачу не нараховувало.
ОСОБА_1 своїм правом відмовитися в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористався та продовжував користуватися кредитом на погоджених між сторонами умовах.
На думку представника апелянта, умови договору щодо стандартної процентної ставки у розмірі 2,5 % на день не є несправедливими, оскільки такий розмір процентів визначений за взаємною згодою сторін відповідно до принципу свободи договору, закріпленого у статті 627 ЦК України.
Крім того зазначає, що відповідно до пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %, а протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
При цьому представник апелянта наголошує, що зазначена норма не містить жодних застережень щодо кола договорів, на які вона поширюється, зокрема залежно від дати їх укладення. На його думку, оскільки законодавець не визначив, що ці положення застосовуються лише до договорів, укладених до або після набрання ними чинності, висновок суду про обмеження сфери їх дії є безпідставним та виходить за межі судових повноважень.
З огляду на наведене апелянт вважає, що на дату укладення кредитного договору № 1378-8622 від 10 квітня 2024 року діяли законодавчі обмеження, відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %. Відтак погоджена сторонами процентна ставка у розмірі 2,5 % на день не перевищувала встановлених законом обмежень.
За таких обставин, представник апелянта вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до щоденно нарахованої заборгованості денну процентну ставку у розмірі 1,5 % та 1% за період з 22 квітня 2024 року по 03 лютого 2024 року, та, як наслідок позбавив товариство законного права на отримання процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного договору.
Враховуючи викладене, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі,розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 10 квітня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1378-8622.
Відповідно до умов договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором (п.2.2. договору).
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту, за догоровом становить 1200,00 грн (пункт 4.1. договору).
Дата надання/видачі кредиту: 10 квітня 2024 року (пункт 4.2. договору).
Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п.4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівково переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірника договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (пункт 4.6. договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних в даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (пункт 4.7. договору).
Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в день останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (пункт 4.8. договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: 
стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою (пункт 4.10. договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту – 03 лютого 2025 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування (пункт 4.12.).
12 квітня 2024 року сторонами уклали додаткову угода № 1 до договору про відкриття кредитної лінії № 1378-8622 від 10 квітня 2024 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 700,00 грн. 
13 квітня 2024 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 1378-8622 від 10 квітня 2024 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 300,00 грн.
17 квітня 2024 року сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору про відкриття кредитної лінії № 1378-8622 від 10 квітня 2024 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн.
Грошові кошти в сумі 1200,00 грн були перераховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача НОМЕР_1 , дата та час операції 2024.04.10 17:54, номер транзакції в системі 2448268909, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1378-8622, що підтверджується квитанцією та довідкою про перерахування суми кредиту.
Грошові кошти в сумі 1700,00 грн були перераховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача НОМЕР_1 , дата та час операції 2024.04.12 12:23, номер транзакції в системі 2449256160, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1378-8622, що підтверджується квитанцією та довідкою про перерахування суми кредиту.
Грошові кошти в сумі 1300,00 грн були перераховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача НОМЕР_1 , дата та час операції 2024.04.13 20:01, номер транзакції в системі 2449571796, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1378-8622, що підтверджується квитанцією та довідкою про перерахування суми кредиту.
Грошові кошти в сумі 1000,00 грн були зараховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача НОМЕР_1 , дата та час операції 2024.04.17 17:27, номер транзакції в системі 2451168872, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1378-8622, що підтверджується квитанцією та довідкою про перерахування суми кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 16 144,15 гривень, з якої: прострочена заборгованість за кредитом – 1 962,89 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 14 181,26 гривень.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, вирішуючи спір, який виник між сторонами, виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором, укладеним із ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань, унаслідок чого утворилася заборгованість. Водночас суд не погодився з визначеним позивачем розміром заборгованості, виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якими встановлено обмеження максимального розміру денної процентної ставки. У зв`язку з цим суд здійснив перерахунок процентів відповідно до передбачених законом граничних ставок та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і стягнення з відповідача 1 962,89 грн заборгованості за тілом кредиту та 6 929,02 грн заборгованості за процентами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявності підстав для стягнення заборгованості. Водночас колегія суддів не погоджується з визначеним судом розміром заборгованості за процентами з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) 1,5 %.
Водночас пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зі змісту підпункту «а» пункту 7 частини першої статті 32 Закону України «Про законотворчу діяльність» встановлено, що перехідні положення нормативно-правового акта - це порядок переходу від існуючого регулювання до регулювання, передбаченого нормативно-правовим актом.
Тобто, вимоги пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом.
У спірному випадку договір про відкриття кредитної лінії № 1378-8622 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали 10 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати денну процентну ставку лише у розмірі 1 %.
Однак, особа, яка звернулася до суду зі скаргою (апеляційною чи касаційною), не може отримати судове рішення, що погіршує становище, якого ця особа досягла в судах попередніх інстанцій. Такий висновок ґрунтується на принципі заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius).
Такого підходу дотримується й Велика Палата Верховного Суду, яка у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 зазначила, що правило заборони повороту до гіршого означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.
Враховуючи наведене, а також те, що рішення суду першої інстанції оскаржив лише позивач, який просить збільшити розмір стягнутої заборгованості, тоді як відповідач апеляційної скарги не подавав, колегія суддів не вбачає підстав для здійснення перерахунку всієї заборгованості із застосуванням денної процентної ставки у розмірі 1 %. Такий перерахунок призведе до зменшення розміру заборгованості, визначеного судом першої інстанції, та, як наслідок, до погіршення становища позивача як особи, яка оскаржує судове рішення, що суперечить принципу заборони повороту до гіршого.
Разом із тим доводи апеляційної скарги про те, що проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню виходячи з денної процентної ставки у розмірі 2,5 %, визначеної договором, є безпідставними.
Так, кредитний договір, як зазначалося раніше, між сторонами укладено 10 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким встановлено обмеження максимального розміру денної процентної ставки за споживчим кредитом, умови договору щодо встановлення ставки у розмірі 2,5 % суперечать вимогам закону та не підлягають застосуванню. При цьому посилання представника апелянта на принцип свободи договору є необґрунтованим, оскільки передбачена цивільним законодавством свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин. Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону. Отже, підстави для нарахування процентів у зазначеному позивачем розмірі відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до помилкового тлумачення положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та наведених висновків суду не спростовують.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – Богданової Вероніки Сергіївни залишити без задоволення.
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта