Справа № 727/2891/26 
Провадження № 2/727/1507/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Літвінової О.Г.
при секретарі Гавалешко Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31000 грн. та судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №1431234 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не створює окремий рахунок для Споживача, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до такого рахунку аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій.
Відповідно до умов договору Клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п.2.4 Договору). Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач не виконав свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.
За розрахунком позивача станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 31 000 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за процентами 20 760 грн.; заборгованість за штрафом/пенею 240 грн.
Згодом, 30.10.2020 року, на підставі Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором. Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості, яка залишена без виконання.
Окрім основного боргу, позивач просив стягнути судові витрати у сумі 10 662,40 грн., що включають судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач заперечує позовні вимоги. Нарахування відсотків відповідачу за користування грошима після спливу 30 денного строку, на який надавався кредит, є безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження останнім пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. А тому відсутні докази про укладення кредитного договору з первинним Позичальником – ТОВ «Авентус Україна» і Позичальником – ОСОБА_1 в електронній формі. Позивач не вказав у позові та не надав суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту в сумі 10 000 грн., його погашення, якщо таке відбувалося (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше, не надано належного розрахунку заборгованості Відповідача за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості та не підтверджено заборгованості відповідача за кредитним договором станом на дату покупки права вимоги ТОВ «ФК Кредит-Капітал» та не надано доказів того, що на момент переходу до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення прав вимог існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених в позовній заяві. У матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання Відповідачем від ТОВ «Авентус Україна» кредитних коштів у розмірі 10 000 грн. Стороною позивача не долучено до матеріалів справи реєстр боржників (Додаток №1 до Договору відступлення права вимоги №ККАУ - 30102020 від 30.10.2020 укладеного між ТОВ “Авентус Україна” та ТОВ “Кредит-Капітал”, а тільки копії витягу з цього реєстру та копію загального акту-приймання передачі реєстру боржників за відступлення права вимоги №ККАУ - 30102020 від 30.10.2020 , де не зазначені конкретні боржники та документи на підставі яких повинні передаватися права вимог.
Із заявленою позивачем сумою на надання правничої допомоги у розмірі 8 000,00 гривень сторона відповідачки не погоджується, оскільки вважає таку надто завищеною так, як для представника позивача - Адвокатського об`єднання «АПОЛОГЕТ» кредитні спори є типовими. 
Враховуючи все вищевикладене, відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
З відповіді на відзив слідує, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що аргументи у відзиві на позовну заяву Відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Щодо строку дії договору позивач вказує, що відповідно до п. 1.1 Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 6 000,00 (шість тисяч) грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування Позикою. Відповідно до п. 1.2 позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Умовами кредитного договору сторони передбачили строк кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором позивач вказує, що відповідно до п. 1.3 кредитного договору, тип процентної ставки: фіксована. Сторони погодили наступні процентні ставки за користування договором: Згідно до п.1.3.1 знижена процентна ставка становить 0,90 % від суми Позики за кожен день користування Позикою, у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору.
Згідно п.1.3.2 , п.1.3.3 стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору.
Відповідно до п. 1.6. У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
Так, п. 1.7. визначено, що після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 (чотириста) гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування Позикою. Новий строк користування Позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору та дорівнює 30 днів. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. 
Розділом 3 Договору передбачено порядок повернення позики та нарахування / сплати процентів. Згідно п. 3.1 кредитного договору, Сторони домовилися, що повернення Позики та сплата процентів за користування Позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Згідно п.3.2 договору, нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору, умови застосування зниженої процентної ставки дотримання Клієнтом терміну повного повернення Позики, зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 (трьох) календарних днів. У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2., але за стандартною процентною ставкою.
27.11.2019 року, відповідачем було внесено платіж у розмірі 2700 гривень, який був спрямований на погашення заборгованості за відсотками. Даний платіж, відповідно до п.1.6 кредитного договору, ініціював продовження строку для погашення заборгованості на 30 днів. Подібні оплати також було здійснено 27.12.2019 року (у розмірі 5400.00 грн.) та 25.01.2020 року (у розмірі 5220.00 грн.), якими знову було продовжено строк для повернення суми заборгованості за кредитним договором.
Останній платіж, здійснений відповідачем 24.02.2020 року у розмірі 200.00 гривень, повторно продовжив строк на 30 днів та змінив дату погашення заборгованості на 25.03.2020 року.
Відповідно до п.3.6.2 кредитного договору у разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за Позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення.
Оскільки станом на 25.03.2020 року сума заборгованості так і не була погашена, Товариство, відповідно до п.3.6.2 відновило щоденне нарахування процентів за користування кредитом строком на 90 днів з дня прострочення виконання зобов`язання.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання Відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором. Відповідно у Відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка на момент подання позову до суду складала 31000,00 грн.
Враховуючи, що Відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування не були відомі Відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Наведений Позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок. Отже, ОСОБА_1 уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором.
Щодо перерахування коштів кредиту на рахунок Відповідача позивач вказує, що наданий представником Позивача лист, що підтверджує перерахування коштів за кредитом № 1431234 містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у Відповідача заборгованості.
Позивач звертає увагу на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву неодноразово визнавав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 гривень. Це дає підстави для висновку, що відповідачем було отримано кошти відповідно до умов кредитного договору, а отже твердження про відсутність доказів отримання коштів є нікчемними. Позивач наполягає на тому, що ним було надано належні докази на підтвердження заборгованості Відповідача та перерахування коштів за кредитним договором.
Щодо договору факторингу (відступлення прав вимоги), всі документи на підтвердження відступлення права вимоги за даним кредитним договором додано до позовної заяви, а саме: копію Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року, копію Витягу із реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року, що всупереч доводам відповідача містить достатні дані, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, містить підписи сторін та скріплений печатками, акт приймання-передачі Реєстру боржників, копію платіжного доручення до Договору факторингу № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року. Копії наданих документів були належним чином завірені. Відповідно до Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ «4163:2020», затвердженого наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 року № 1.
Позивач позбавлений можливості надати цілий Реєстр боржників до Договору факторингу № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи (ст. 60 ЗУ «Про банківську таємницю»). Тому представником надано витяг з Реєстру боржників з якого передбачено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1431234 від 28.10.2019 року. Отже, представником позивача надано належні докази на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а тому зауваження щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги є необґрунтованими та недоречними.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 
27.03.2026 відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
03.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 28.10.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір №1431234 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором, сформованим автоматично на Веб-сайті Товариства та направленим на номер мобільного телефону відповідача, що вказаний нею при реєстрації. Підписуючи договір, позичальник підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, повністю їх розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися.
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Товариство зобов`язалося надати Клієнту грошові кошти у загальній сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Згідно з п. 1.2 Договору позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.3.1 Договору знижена процентна ставка становить 0,90 % від суми позики за кожен день користування позикою (328,50 % річних) у межах строку надання позики. Пунктом 1.3.2 Договору встановлено стандартну процентну ставку у розмірі 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних), яка застосовується згідно з пп. 1.7, 3.4, 3.6.2 Договору (а.с. 19 зворот-20).
Додатком № 1 до Договору - Графіком платежів визначено дату повернення позики 27.11.2019 року, суму позики 10 000,00 грн., суму нарахованих процентів за зниженою ставкою 2700,00 грн., загальну суму до оплати 12700,00 грн. Графік платежів підписано відповідачем електронним підписом 28.10.2019 10:00:49.
Відповідно до п. 1.5 Договору позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом. Факт перерахування кредитних коштів підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 року № 6520-ВП, відповідно до якого 28.10.2019 року на картковий рахунок відповідача з маскою НОМЕР_1 перераховано кредитні кошти у сумі 10 000,00 грн. (код авторизації 582668, номер транзакції creditplus-3825034).
Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. Після вчинення клієнтом згідно з пунктом 1.6 цього договору та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається в особистому кабінеті клієнта протягом нового строку користування позикою проценти відсотки нараховуються за стандартною процентною ставкою.
30.10.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу за плату права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Згідно з Реєстром боржників (Додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 року) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1431234 від 28.10.2019 року на суму 31000,00 грн. Факт відступлення прав вимоги підтверджується Договором №ККАУ-30102020, Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 30.10.2020 року та платіжним дорученням №20049 від 30.10.2020 року на суму 1 107 323,18 грн.
Відповідно до Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за Договором № 1431234 первісним кредитором здійснювалося нарахування процентів за зниженою процентною ставкою 0,90% в день з 28.10.2019 року до 26.11.2019 року включно, а потім за стандартною процентною ставкою 1,80 % в день з 28.11.2019 року до 24.05.2020 року включно. Розрахунок містить інформацію про чотири сплати відповідачем процентів: 27.11.2019 року у розмірі 2700,00 грн.; 27.12.2019 року у розмірі 5400,00 гривень, 25.01.2020 у розмірі 5220,00 гривень, у зв`язку з чим сума заборгованості по процентах корегувалась відповідно до суми сплаченої заборгованості. Згідно з даним розрахунку станом на 29.10.2020 року загальна заборгованість відповідача становить 31 000; загальна сума здійснених відповідачкою платежів становить 13520грн.
Відповідач позовні вимоги не визнає.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо форми та дійсності кредитного договору суд зазначає, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, прирівнюється до такого, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що Договір №1431234 від 28.10.2019 року укладено в електронній формі шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М124374, направленим 28.10.2019 10:00:49 на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_2 , що підтверджується Довідкою про ідентифікацію ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Зазначений Договір відповідачем не оспорювався та у передбаченому законом порядку недійсним не визнавався, а тому є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, то згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі - перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. на банківську картку з маскою НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 року № 6520-ВП (транзакція creditplus-3825034 від 28.10.2019 року).
Суд зазначає, що відповідно до положень п. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відзиві на позовну заяву відповідач визнав факт отримання кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн. Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту виконання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Авентус Україна» зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень. Отже, факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів матеріалами справи підтверджено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Тому, з урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 гривень підлягає до задоволення.
Щодо переходу прав від первісного кредитора до позивача суд зазначає, що доводи сторони відповідача щодо неналежності, як доказу, долученого позивачем до позовної вимоги Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 через те, що з копії витягу з друкованого реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 відповідачу не зрозуміло, чи дійсно ОСОБА_1 (як боржник) перебував разом з іншими боржниками саме в реєстрі боржників до Договору відступлення права вимоги спростовуються наступним.
Пунктом 1.1. договору відступлення прав вимоги ККАУ-30102020 від 30.10.2020 передбачено, що на умовах, передбачених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (портфель заборгованості).
Відповідно до п. 2.2. договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Клієнт і фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований реєстр боржників. Таким чином, фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1431234 від 28.10.2019. Отже, суд визнає, що копія договору факторингу та витяг з реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах в тому числі щодо кредитного договору № 1431234 від 28.10.2019 року. Таким чином, позивач є належним кредитором відповідача за вказаним кредитним договором.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн., однак він належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань у повному обсязі. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 10 000,00 грн.
Щодо пролонгацій строку кредитування та правомірності нарахування процентів.
Порядок пролонгації чітко визначено у п. 1.6 кредитного договору. Так, відповідно до п. 1.6 Кредитного договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. Після вчинення клієнтом згідно з пунктом 1.6 цього договору та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається в особистому кабінеті клієнта протягом нового строку користування позикою проценти відсотки нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Відповідач не оспорювала кредитний договір ні в цілому, ні окремі його умови, хоча такі умови відносяться до оспорюваних і не є нікчемними.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості нарахованих позивачем процентів у розмірі 20760,00 грн., суд передусім дослідив порядок зміни строку кредитування за Договором та фактичну поведінку сторін протягом усього періоду дії Кредитного договору.
Відповідно до п. 1.6 Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики шляхом здійснення платежу на користь Товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів; після отримання Товариством коштів у відповідному розмірі заява Клієнта про продовження строку вважається поданою. Пунктом 1.7 Договору встановлено, що новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п. 1.6, і дорівнює 30 дням; протягом нового строку нараховується стандартна процентна ставка (1,80 % в день). Таким чином, Договір передбачає можливість пролонгації строку кредитування шляхом вчинення позичальником конклюдентних дій - здійснення платежу в розмірі всіх нарахованих та несплачених процентів. При цьому пролонгація не є автоматичною - вона потребує активних дій позичальника та фактичної сплати відповідної суми. Проте Договір прямо визначає, що після отримання таких коштів заява про пролонгацію вважається поданою, тобто для оформлення пролонгації достатньо самого факту здійснення платежу у визначеному розмірі.
Дослідивши Картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) за Договором №1431234, суд встановив, що відповідач здійснювала такі платежі: 27.11.2019 року 2700,00 грн.; 27.12.2019 року 5400,00 грн.; 25.01.2020 року 5220,00 грн. Суд перевірив відповідність кожного з цих платежів умовам п. 1.6 Договору шляхом математичного розрахунку суми нарахованих процентів на відповідну дату.
Так, перший платіж від 27.11.2019 року на суму 2700,00 грн. Відповідно до п. 1.3.1 та п. 3.2 Договору протягом строку надання позики нараховується знижена процентна ставка 0,90 % в день. За період з 28.10.2019 по 27.11.2019 (30 календарних днів) сума нарахованих процентів за зниженою ставкою становить: 10 000,00 грн. * 0,90 % 30 днів = 2700,00 грн. Сума платежу точно відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Суд кваліфікує платіж від 27.11.2019 року як першу пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Новий строк кредитування: 30 днів з 27.11.2019 року, дата повернення 26.12.2019 року. Відповідно до п. 1.7 Договору протягом нового строку нараховується стандартна процентна ставка 1,80 % в день, що підтверджується Карткою обліку Договору, де з 28.11.2019 року зафіксовано перехід на нарахування за стандартною ставкою.
Другий платіж від 27.12.2019 року - 5400,00 грн. За новим строком кредитування після першої пролонгації стандартна ставка нараховується з 28.12.2019 року. За період з 28.12.2019 року по 23.01.2020 року (30 календарних днів) сума нарахованих процентів за стандартною ставкою становить: 10 000,00 грн. *1,80 % 30 днів = 5400,00 грн. Сума платежу точно відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Суд кваліфікує платіж від 27.12.2019 року як другу пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Новий строк кредитування: 30 днів з 28.12.2019 року, дата повернення 25.01.2020 року.

Третій платіж від 25.01.2020 року - 5220,00 грн. За новим строком кредитування після другої пролонгації стандартна ставка продовжує нараховуватися. За період з 28.12.2019 року по 25.01.2020 року (29 календарних днів) сума нарахованих процентів за стандартною ставкою становить: 10 000,00 грн.* 1,80 % * 29 днів 5220,00 грн. Сума платежу точно відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Суд кваліфікує платіж від 25.01.2020 року як третю пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Новий строк кредитування: 30 днів з 26.01.2020 року, дата повернення 24.02.2020 року.
Четвертий платіж від 24.02.2020 року - 200,00 грн., суд не кваліфікує як четверту пролонгацію кредиту, оскільки сума платежу не відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Таким чином, дата повернення кредиту є 24.02.2020 року.
Суд звертає увагу на те, що математична точність збігу кожного з трьох платежів із сумою нарахованих процентів на відповідну дату унеможливлює випадковий характер таких збігів та беззаперечно свідчить про усвідомлені конклюдентні дії відповідача, спрямовані на пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору.
Суд також зазначає, що перехід кредитора на стандартну ставку починаючи з 28.11.2019 року є правомірним та відповідає п. 1.7 Договору, оскільки відбувся саме після першої пролонгації. За таких обставин поведінка обох сторін протягом дії пролонгацій є такою, що відповідає умовам Договору.
Щодо нарахування процентів після спливу третьої пролонгації.
Після 24.02.2020 року жодних платежів від відповідача не надходило, п`ята пролонгація не поновлювалася, а строк повернення позики сплив. З цього моменту відповідач перебуває у стані прострочення виконання грошового зобов`язання, і до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми про відповідальність за таке прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 сформулювала правовий висновок, згідно з яким після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку, водночас зазначивши, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та їх розмір залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem - слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав, оскільки особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.
Постановою Верховного Суду від 14.05.2022 у справі №944/3046/20 роз`яснено, що contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі, а у разі неясності умов договору тлумачення має здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору. Поки не доведене інше презюмується, що такою стороною є особа, яка є професіоналом у відповідній сфері.
Застосовуючи наведені правові висновки до умов Кредитного договору № 1431234, суд встановив таке. Розділ 3 Договору містить окреме регулювання відносин сторін у разі прострочення. Пунктом 3.6 Договору визначено правові наслідки порушення строків виконання зобов`язань. Пунктом 3.6.1 Договору встановлено пільговий період - з 1-го по 3-й день прострочення нарахування процентів не здійснюється. Пунктом 3.6.2 Договору визначено, що з 4-го дня прострочення заборгованість визнається проблемною та Товариство відновлює щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (1,80 % в день), яке здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яноста) днів прострочення.
Суд кваліфікує нарахування процентів за п. 3.6.2 Договору як узгоджену сторонами міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не як плату за правомірне користування кредитом. На користь такого висновку свідчить таке: по-перше, зазначені проценти нараховуються виключно у разі прострочення - після спливу строку кредитування чи пролонгації; по-друге, Договір чітко розмежовує знижену ставку (плата за правомірне користування в межах строку) та стандартну ставку в режимі прострочення (відповідальність за порушення зобов`язання); по-третє, і це є вирішальним, сторони прямо погодили граничний строк застосування такої відповідальності - 90 днів. Отже, умови п. 3.6.2 Договору відповідають критеріям, визначеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16): сторони прямо встановили нарахування процентів як міри відповідальності із зазначенням їх розміру та граничного строку застосування.
Щодо перевірки розрахунку позивача.
Суд здійснив перевірку розрахунку заборгованості, наданого позивачем, шляхом встановлення всіх періодів нарахування процентів з урахуванням трьох пролонгацій та подальшого прострочення.
Період 1. Нарахування процентів за зниженою ставкою в межах первісного строку кредитування: з 28.10.2019 року по 26.11.2019 року включно - 30 календарних днів. Розрахунок: 10 000,00 грн. * 0,90 % * 30 днів = 2700,00 грн. Сплачено відповідачем 27.11.2019 року 2700,00 грн.
Період 2. Нарахування процентів за стандартною ставкою в межах першої пролонгації відповідно до п. 1.7 Договору: з 27.11.2019 року по 27.12.2019 року включно 30 календарних днів. Розрахунок: 10 000,00 грн. * 1,80 %* 29 днів = 5400,00 грн. Сплачено відповідачем 27.12.2019 року - 5400,00 грн.
Період 3. Нарахування процентів за стандартною ставкою в межах другої пролонгації відповідно до п. 1.7 Договору: з 28.12.2019 року по 25.01.2020 року включно - 29 календарних днів. Розрахунок: 10 000,00 грн. * 1,80 % * 30 днів = 5220,00 грн. Сплачено відповідачем 25.01.2020 року 5220,00 грн.
Період 4. Нарахування процентів за стандартною ставкою як міри відповідальності відповідно до п. 3.6.2 Договору після спливу третьої пролонгації. Прострочення настало з 24.02.2020 року. Пільговий період згідно з п. 3.6.1 Договору - з 25.02.2020 року по 27.02.2020 року включно (3 дні) - проценти не нараховуються. Нарахування відновлюється з 28.02.2020 року. Позивач припинив нарахування процентів 24.05.2020 року - на 87-й день від початку нарахування, що є в межах максимально допустимих 90 днів відповідно до п. 3.6.2 Договору. Розрахунок: 10 000,00 грн. * 1,80 % * 87 днів (28.02.2020 по 24.05.2020 включно) = 15660,00 грн. Платежів від відповідача не надходило.
Загальна сума нарахованих процентів за всіма періодами: 2700,00 + 5400,00 + 5220,00 + 15660,00 = 28980,00 грн.
Загальна сума здійснених відповідачем платежів: 2700,00 + 5400,00 + 5220,00 200 = 13520,00 грн.
Залишок несплачених процентів: 28980,00 - 00 13520,00 = 15460,00 грн.
Загальна заборгованість: тіло кредиту 10 000,00 грн. + несплачені проценти 15460,00 грн. = 25460,00 грн.
Отже, в межах заявлених позовних вимог та наданих позивачем доказів, враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, ні перед первісними кредиторами, ні перед новим кредитором позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі – 25460,00 грн., з них заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000 грн. та заборгованості за сумою відсотків в розмірі 15460 грн., а всього 25460,00 грн.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог (82,13%), в розмірі 2186,63 грн. та 6570,40 грн.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: 79029, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, заборгованість за кредитним договором №1431234 від 28.10.2019 року у сумі 25460 грн. (двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят гривень) 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: 79029, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, судові витрати у розмірі 2186,63 грн. сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6570,40 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.Г. Літвінова