ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 травня 2026 року справа №200/8776/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Ільющенка Юрія Анатолійовича, що діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі № 200/8776/25 (головуючий суддя І інстанції – Черникова А.О.) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача податковий борг до бюджету в розмірі– 55 766,02 грн, а саме: орендна плата з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у сумі 55 766,02 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг, який виник з причини несплати грошових зобов`язань, нарахованих платником самостійно.
В добровільному порядку вказана заборгованість не виплачена, тому підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до бюджету податковий борг в розмірі 55 766,02 грн, а саме: за орендну плату з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у розмірі 55 766,02 грн.
Не погодившись з рішенням, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не врахував положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до яких відповідач звільнявся від обов`язку орендної плати за земельні ділянки за 2022 рік, оскільки відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації, з 24.02.2022 територія Покровської територіальної громади відносилася до території можливих бойових дій.
Представник відповідача просив стягнути на користь відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 11 000 грн.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 31.08.2015, номер державної реєстрації 22710000000008973, за адресою: АДРЕСА_1 .
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Покровська ДПІ з 31.08.2015, номер взяття на облік 051615127368.
За фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується податковий борг, який раніше не був заявлений до суду, у розмірі 55 766,02 грн та виник з причини несплати грошових зобов`язань, нарахованих платником самостійно, у т.ч.:
Орендна плата з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900, код території UA14160210000011148) у сумі 55 766,02 грн, а саме: 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 вiд 03.02.2022 термін сплати 30.03.2022, у зв`язку з наявністю переплати в обліковій картці платника залишок несплаченої суми складає 5 069,00 грн; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 03.05.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 30.05.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 вiд 03.02.2022 термін сплати 30.06.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 01.08.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рiк), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 30.08.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 30.09.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 31.10.2022;
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 30.11.2022; 
- 5069,70 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 30.12.2022; 
- 5069,72 грн – нараховано платником самостійно основного платежу по строку (декларація термін сплати поточний рік), податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7604014 від 03.02.2022 термін сплати 30.01.2023.
У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 узгоджених податкових зобов`язань, ГУ ДПС у Донецькій області сформовано податкову вимогу з детальним розрахунком суми податкового боргу форми “Ф” від 17.09.2024 № 0000532-1307-0599, яку 18.09.2024 спрямовано на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Лист з вимогою не вручений та повернуто поштою 08.10.2024 з відміткою “за закінченням терміну зберігання”. 
Вказана податкова вимога не була оскаржена та не відкликалась.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що направлення податкової вимоги на відому адресу відповідача свідчить про дотримання податковим органом вимог п. 42.2 статті 42 ПК України. Відповідачем податковий борг не погашено, тому наявні підстави для стягнення податкового боргу в судовому порядку.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
На підставі підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
На підставі пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
На підставі пунктів 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
На підставі пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до пункту 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з підпунктом 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
На підставі статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
На підставі підпункту 20.1.34 пункту 201. Статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, окрім іншого, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
На підставі пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. 
Як визначено пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з пунктом 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як свідчать матеріали справи, податкова вимога від 17.09.2024 № 0000532-1307-0599 надіслана на адресу відповідача 18.09.2024 рекомендованим листом з повідомленням, повернута поштою 08.10.2024 з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.
Відтак, податкова вимога вважається врученою відповідачу.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем 03.02.2022 подано до Головного управління ДПС у Донецькій області (Покровська ДПІ) податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання з орендної плати за 2022 рік у загальній сумі 60 836,42 грн за земельну ділянку, яка перебуває у відповідача в оренді, яка підлягає щомісячній сплаті рівними частками за січень - листопад у розмірі 5069,70 грн та за грудень 5069,72 грн.
У зв`язку із наявність переплати з орендної плати з фізичних осіб в сумі 5069, 70 грн, заборгованість з орендної плати з фізичних осіб складає 55 766, 02 грн.
Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку з орендної плати з фізичних осіб за 2022-2025 роки. 
З урахуванням того, що у контролюючого органу відсутні відомості щодо зміни податкової адреси відповідача, податкова вимога вважається врученою відповідачу відповідно до приписів ст.42 ПК України, за відповідачем рахується податковий борг за самостійно визначеним податковим зобов`язанням з плати за землю, який відповідачем не сплачений у добровільному порядку, - тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 55766,02 грн.
Щодо застосування до спірних правовідносин положень підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, суд зазначає наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом:
«69.14. Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України»
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в подальшому - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
На підставі вищевказаної постанови, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, згідно якого Покровська територіальна громада включена до п. 1. Території можливих бойових дій розділу, дата виникнення можливості бойових дій 24.02.2022р. 
06.05.2023 набув чинності Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким пункт 69.14. викладено в такій редакції: «За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Платники плати за землю, які до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з плати за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з плати за землю за період березень 2022 - грудень 2023 року шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій.»
Отже, суд звертає увагу, що право осіб на звільнення від сплати податку відповідно до підпунктів 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України реалізується шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій із зменшенням відповідних податкових зобов`язань.
Відповідачем не надано доказів відкоригування самостійно нарахованих податкових зобов`язань з плати за землю шляхом подання в порядку, визначеному Податковим кодексом, уточнюючих податкових декларацій.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2024 року у справі № 620/5747/23, від 22 листопада 2024 року у справі № 280/325/24.
Відтак, є неприйнятними посилання представника позивача на положення підпунктів 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України.
Пунктом 56.21 статті 56 ПК України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
В межах спірних правовідносин судом не встановлено суперечності норм законів чи різних нормативно-правових актів між собою, неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, а тому відсутні правові підстави для застосування наведеної норми.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки в межах доводів апеляційної скарги представника відповідача судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги представника відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Оскільки апеляційна скарга представника відповідача задоволенню не підлягає, тому не підлягають стягненню з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ільющенка Юрія Анатолійовича, що діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі № 200/8776/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі № 200/8776/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 11 травня 2026 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв