Постанова
Іменем України

26 травня 2026 року
м. Київ
справа № 748/3246/25
провадження № 61-4470св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.
розглянув на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Міністерство оборони України
за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її адвоката Кирди Вячеслава Володимировича на постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2026 року, ухвалену колегією суддів у складі Онищенко О. І., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона перебувала на утриманні брата ОСОБА_2 на дату його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2. Заяву мотивувала тим, що брат проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з 23 липня 2023 року по 10 липня 2024 року у військовій частині НОМЕР_1 . Виконуючи бойове завдання, вірний військовій присязі, виявивши стійкість і мужність, її брат трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в бою у районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області.
Зазначила, що після поховання брата вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця як рідній сестрі та особі, яка перебувала на утриманні загиблого, проте згідно з витягом з протоколу від 30 травня 2025 року № 45/д засідання комісії Міністерства оборони України документи повернули на доопрацювання з метою надання доказів на підтвердження перебування на утриманні загиблого.
Послалася на те, що вони з братом мали справжні сімейні стосунки та були зареєстровані за однією адресою. Певний час вони проживали разом і вели спільне господарство. Основне матеріальне забезпечення сім`ї здійснював брат.
Зауважила, що не перебувала у зареєстрованому шлюбі, має двох дітей, її брат регулярно надавав фінансову допомогу для покриття витрат на проживання, харчування та інші її та дітей потреби. Також він (брат) надавав іншу фінансову підтримку, зокрема готівкові кошти, допомогу в придбанні побутової техніки, ремонті житлового приміщення, з оплатою комунальних послуг.
Наголосила, що сповіщення про загибель брата адресували на її ім`я, вона займалася всіма справами, пов`язаними з організацією його поховання, отримала одноразову грошову допомогу на поховання, ініціювала відкриття спадкової справи і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом.
Ствердила, що допомога, яку вона отримувала від брата, була для неї постійним і фактично основним джерелом для існування. 
Переконана, що саме собою заперечення її права на виплату одноразової грошової допомоги не свідчать про існування спору про право.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. Суди встановили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом, батьки яких померли.
Їх місце проживання зареєстроване за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Місцем фактичного проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .
4. У нотаріально засвідченій заяві від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 повідомила, що в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах як в Україні, так і поза її межами ніколи не перебувала та не перебуває.
5.  ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
6. Згідно довідки Киселівського ліцею Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 18 серпня 2025 року № 147 ОСОБА_1 , яка працює на посаді прибиральниці шкільних приміщень, перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 01 червня 2021 року по 04 жовтня 2021 року; по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перебувала у відпустці з 05 жовтня 2021 року по 17 квітня 2024 року.
7. За довідками про доходи заявниця протягом січня 2023 року - березня 2024 року не отримувала доходів у Киселівському ліцеї, а загальна сума доходу з квітня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 68 579,49 грн (з урахуванням податків).
8.  ОСОБА_2 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» з 11 серпня 2012 року по 22 липня 2023 року. Був призваний на військову службу під час мобілізації.
9. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2023 року № 310 ОСОБА_2 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 02 листопада 2023 року зарахували до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
10.  ІНФОРМАЦІЯ_1    ОСОБА_2 загинув внаслідок вибухової травми, ушкоджень внаслідок військових дій, спричинених іншими видами вибухів та осколків.
11.  ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 15 липня 2024 року № 24 сповістив ОСОБА_1 про те, що її брат солдат ОСОБА_2 , стрілець-номер обслуги 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 еаромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області.
12. Наказом від 02 серпня 2024 року № 1721 командир військової частини НОМЕР_1 визнав загибель (смерть внаслідок отриманих поранень) ОСОБА_2 такою, що сталася під час виконання обов`язків військової служби внаслідок дій з боку противника (збройних сил російської федерації) в районі ведення бойових дій та пов`язана із захистом Батьківщини.
13. Наказом від 05 серпня 2024 року № 195-РС командир НОМЕР_3 окремої десантно-штурмової бригади виключив солдата ОСОБА_2 з 11 липня 2024 року зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю (смертю).
14. 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй грошового забезпечення її брата та інших додаткових видів грошового забезпечення.
15. За витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 30 травня 2025 року № 45/д документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання з метою надання доказів, які в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (судове рішення, яке набрало законної сили, про перебування на утриманні загиблого на дату загибелі або копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
16. Згідно з випискою з банку ОСОБА_2 в період з вересня 2023 року по липень 2024 року здійснював на карту ОСОБА_1 грошові перекази.
Також на її банківську картку в січні, лютому, березні 2023 року та вересні 2024 року надходили грошові кошти від ОСОБА_5 .
17. 19 вересня 2025 року голова Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у присутності двох свідків склав Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї про те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 ; вона фактично проживає на території Киселівської громади понад 10 років без реєстрації місця проживання; протягом останніх років життя ОСОБА_2 неодноразово тимчасово проживав із сестрою та вів з нею спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема під час відпусток або перебування поблизу місця служби; у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці ОСОБА_1 не мала стабільного джерела доходу, тому її брат ОСОБА_2 постійно надавав їй матеріальну допомогу, що підтверджується довідками Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про рух коштів, а також допомагав з оплатою комунальних послуг і проведенням ремонту будинку; сповіщення про загибель ОСОБА_2 вручили його рідній сестрі, ОСОБА_1 , яка організувала поховання брата та отримала одноразову грошову допомогу на поховання; на підставі свідчень мешканців громади встановлено, що загиблий військовослужбовець виконував роль основного годувальника для сестри, фактично забезпечував її соціальний захист та матеріальне утримання; його допомога була для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом засобів для існування.
18. Комунальне підприємство «Спецкомбінат КПО» 22 липня 2024 року видало накладну на отримання ОСОБА_1 ритуальних атрибутів та послуг з поховання ОСОБА_2 .
19. 27 вересня 2024 року заявниця на свою банківську картку отримала виплату в розмірі 14 600,00 грн як заробітну плату від військової частини НОМЕР_1 .
20. За заявою ОСОБА_1 в Чернігівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 283/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а в лютому 2025 року їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом на: 
- 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на АДРЕСА_1 ; 
- 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,6300 га у межах згідно з планом, розташовану на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7425583500:09:000:0028;
- грошове забезпечення, зокрема додаткові види грошового забезпечення з усіма належними відсотками та нарахуваннями, зараховані на депонований рахунок, у сумі 191 050,46 грн, що належали спадкодавцю на підставі повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2025 року № 133/1812.
Зміст рішення місцевого суду 
21. Рішенням від 10 грудня 2025 року Чернігівський районний суд Чернігівської області задовольнив заяву ОСОБА_1 .
Установив факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , перебувала на утриманні свого загиблого брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 на дату його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22. Місцевий суд керувався тим, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою, систематично, а також після смерті батьків у грудні 2023 року - січні 2024 року проживали разом в будинку заявниці, що підтверджується показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вели спільне господарство та виховували дітей заявниці.
Врахував, що ОСОБА_2 постійно надавав сестрі матеріальну допомогу, надавав кошти на оплату комунальних платежів, на купівлю ліків, придбання одягу для дітей та продуктів харчування, придбання побутової техніки.
Відтак виснував, що допомога ОСОБА_2 була для заявниці постійним і основним джерелом для існування, оскільки вона (заявниця) не перебуває у шлюбі та має невеликий дохід, що дає підстави для встановлення факту перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_2 на дату його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зміст постанови апеляційного суду
23. Постановою від 04 березня 2026 року Чернігівський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу Міністерства оборони України.
Скасував рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року.
Відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні.
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
24. Апеляційний суд керувався нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо підстав призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, а також осіб, які мають право на її отримання.
Зауважив, що за положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Критично оцінив доводи заяви про те, що матеріальне забезпечення заявниці та її дітей здійснював її брат, наголосивши, що чинне законодавство покладає обов`язок з утримання дітей на їх батьків.
Звернув увагу на те, що у свідоцтвах про народження дітей заявниці їх батьком зазначений ОСОБА_5 , який у січні, лютому, березні 2023 року та вересні 2024 року здійснював грошові перекази на банківську картку ОСОБА_1 .
Виснував, що перерахування грошових коштів ОСОБА_2 на картковий рахунок ОСОБА_1 саме в період перебування його на військовій службі не свідчить про те, що заявниця перебувала на повному утриманні свого брата і це утримання було систематичним та основним її доходом, що забезпечувало її життєдіяльність.
Водночас зауважив, що з квітня 2024 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату.
Зазначив, що за відсутності у справі належних доказів на підтвердження факту перебування заявниці на утриманні свого брата самі собою показання свідків з цього приводу не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження заявлених ОСОБА_1 вимог.
Підсумував, що надані заявницею документи підтверджують існування родинних зв`язків, а не факт утримання, отже немає підстав для висновку, що матеріальна допомога загиблого ОСОБА_2 була постійним і основним джерелом засобів до існування заявниці ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
25. 03 квітня 2026 року  ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кирда В. В. подали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2026 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржене судове рішення і залишити в силі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року.
26. Підставою касаційного оскарження зазначили пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: 
- застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо їх застосування, сформованих у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 13 березня 2026 року у справі № 180/1226/25.
Відомості про рух справи в суді касаційної інстанції та межі розгляду справи судом
27. Ухвалою від 21 квітня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з місцевого суду.
28. 18 травня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
29. Заявники у касаційній скарзі наголосили на праві ОСОБА_1 на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як рідної сестри загиблого  ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні останнього. 
Зазначили, що  ОСОБА_1 - рідна сестра загиблого  ОСОБА_2 була найближчою для нього особою, з якою останній підтримував постійні родинні зв`язки та якій систематично надавав фінансову допомогу.
Зауважили, що чинне законодавство не ставить у залежність таке утримання від факту спільного проживання, ступеня споріднення чи відсутності будь-яких інших доходів. Під час визначення факту утримання вирішальним є характер, системність та значущість допомоги, а не формальна наявність інших джерел доходу.
Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначили, що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Наголосили, що допомога загиблого брата ОСОБА_2 суттєво перевищувала інші доходи заявниці  ОСОБА_1 і за обсягом і регулярністю була саме тим основним джерелом для існування, про яке йдеться у статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Стверджували, що апеляційний суд не врахував наявні у справі належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджують саме такий характер відносин між заявницею та загиблим: систематичні грошові перекази; значний обсяг наданої фінансової допомоги; відсутність у заявниці стабільного доходу протягом тривалого часу; показання свідків, які безпосередньо підтверджують, що саме допомога брата була основним джерелом її існування.
Позиція інших учасників справи щодо доводів касаційної скарги
30. Заінтересована особа - Міністерство оборони України, належним чином повідомлена про касаційний перегляд справи, не скористалася своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Межі розгляду справи касаційним судом
31. Суд касаційної інстанції розглядає скаргу за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України (частина перша статті 402 цього Кодексу).
32. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
33. Критерії оцінки правомірності оскарженого судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
34. Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування апеляційним судом в оскарженій постанові норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Оцінка аргументів, наведених у касаційній скарзі
35. З установлених судами обставин, застосованого судами правового регулювання та доводів касаційної скарги слідує, що ключовими питаннями, які постали в цій справі, є 1) наявність у заявниці як сестри загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги; 2) доведення факту перебування заявниці на утриманні брата, на момент загибелі останнього.
36. Перше питання є визначальним, отже Верховний Суд вважає за неодмінне насамперед розглянути його в контексті можливості реалізації заявницею права у разі задоволення її заяви про встановлення юридичного факту. 
37. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).
38. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
39. Найбільш важливі з точки зору суспільного буття особи юридичні факти, які підлягають визнанню в судовому порядку, визначені у частині першій статті 315 ЦПК України.
40. Частина перша статті 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
41. Щодо інших юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, то їх може бути встановлено в судовому порядку, за умов, передбачених частиною другою статті 315 ЦПК України, - якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
42. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; 
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 
- чинне законодавство не передбачає іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такими критеріями керувалася Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
43. Предметом розгляду в цій справі є встановлення факту перебування заявниці на утриманні рідного брата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Метою встановлення цього юридичного факту заявниця зазначила призначення та отримання нею як особою, що перебувала на утриманні загиблого, одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
44. За змістом частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі - в редакції, чинній на дату смерті  ОСОБА_2 ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
45. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби (пункт 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
46. Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначав, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 1181 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.
47. За змістом статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають:
- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
- вдова (вдівець);
- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
- інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
48. Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
49. Тобто непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, сестри:
1) які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, водночас сестрам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
2) незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює (пункти «а», «д» частини четвертої вказаної вище норми права).
50. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
51. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975; у редакції, чинній на дату смерті ОСОБА_2 ).
52. Положення пункту 9 Порядку № 975 встановили, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать, зокрема, утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
53. Пункт 20 Порядку № 975 визначає перелік документів, які подають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога.
Зокрема особи, які не були членами сім`ї загиблого, але перебували на його утриманні, додають до заяви рішення суду, що підтверджує факт перебування заявника, який є членом сім`ї загиблого (померлого), на його утриманні, який визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або іншого документа, що є підставою для встановлення факту перебування на утриманні та призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до зазначеного Закону;
54. Верховний Суд вже зауважив вище, що для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На цьому також наголосила Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у пункті 75 постанови від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 (провадження 
№ 14-40цс25).
55. Системний аналіз наведеного вище законодавства дає підстави для висновку, що на дату смерті ОСОБА_2 законодавець передбачив, що повнолітня сестра загиблого військовослужбовця має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, якщо вона була утриманцем загиблого, тобто мала право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
56. Водночас право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до зазначеного Закону повнолітня сестра має у випадку, якщо, в розумінні цього закону, була непрацездатним членом сім`ї загиблого військовослужбовця та перебувала на його утриманні.
57. Тому, встановивши, що заявниця ОСОБА_1 на час загибелі брата була повнолітньою, вже не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, була працевлаштована і отримувала заробітну плату, тобто не відноситься до категорії непрацездатних осіб, які мають право отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту перебування на утриманні загиблого брата.
58. Наведені вище висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 31 березня 2026 року в справі № 754/15529/24, від 08 квітня 2026 року в справі № 274/5542/24.
59. Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд навів релевантне правове регулювання та висновки щодо оцінки зібраних у справі доказів, а також аргументував у чому полягає помилковість висновків місцевого суду.
60. Що стосується питання доведення факту перебування заявниці на утриманні брата, на момент загибелі останнього, оцінку якому дав апеляційний суд в оскарженій постанові та проти якої (оцінки) заперечують заявники у касаційній скарзі, Верховний Суд вважає, що немає потреби у розгляді цього питання з огляду на надання негативної відповіді на першочергове питання наявності у заявниці як сестри загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги, для чого заявниця власне й зверталася до суду із заявою. Разом з цим такі доводи касаційної скарги зводяться до необхідності здійснення переоцінки доказів, що не належить до компетенції касаційного суду.
61. Тож апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час загибелі ОСОБА_2 що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Також Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права під час оцінки зібраних у справі доказів.
62. Доводи касаційної скарги не свідчать про застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо їх застосування, сформованих у постановах Верховного Суду, позаяк судова практика, яку заявники навели в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, стосується питання доказування перебування на утриманні та не спростовує висновку апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення юридичного факту для визначеної заявницею мети.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Щодо суті касаційної скарги
63. За частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
64. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
65. З огляду на наведені вище мотиви цієї постанови, Верховний Суд вважає за неодмінне касаційну скаргу  ОСОБА_1 та її адвоката Кирди В. В. залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
66. Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
67. Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та її адвоката Кирди Вячеслава Володимировича залишити без задоволення.
2. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Мартєв	
		
	С. О. Карпенко	
		
	І. М. Фаловська