П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 489/7695/25	

Перша інстанція: суддя Нікітін Д.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

18 вересня 2025 ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову серії ББА № 360813про накладення нам нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваною постановою відповідач протиправно притягнув його до відповідальності за порушення п.1.5 ПДР України та у відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП України наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020 грн. Позивач зазначив, що він працює на посаді директора Департаменту житлово – комунального господарства Миколаївської міської ради та не є суб`єктом даного правопорушення. Так, позивач наголосив, що до повноважень Департаменту ЖКТ не належить утримання/ремонт внутрішньо квартальних проїздів в м.Миколаїві.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що саме на позивача, як на директора ДЖКГ ММР, покладено повноваження на здійснення відповідних ремонтних робіт, що відповідає приписам Положення про департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та рішення Миколаївської міської ради виконавчого комітету від 24 березня 2023 року № 178 про розподіл зони відповідальності між адміністраціями районів Миколаївської міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради.
Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 15 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п.5.2.1 Положення ДЖКГ № 27/19 від 23.12.2023 року, директор ДЖКГ, яким є позивач, здійснює керівництво діяльністю ДЖКГ, несе персональну відповідальність за своєчасне та якісне виконання покладених на департамент завдань, а також за стан трудової, виконавської дисципліни, роботу з кадрами в ДЖКГ. Так, старший інспектор ОД ВБДР управління патрульної поліції в Миколаївській області, при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення, направляв директору ДЖКГ вимогу № 208 від 21.08.2025 про здійснення ремонту зазначеного дорожнього полотна, але жодних дій Бездольним Д.С. здійснено не було.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
15.06.2026 року Бездольний Д.С. та представник Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.
В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачається, що Бездольний Дмитро Сергійович працює на посаді директора департаменту житлово – комунального господарства Миколаївської міської ради.
21 серпня 2025 року старшим інспектором з ОД ВБДР УПП в Миколаївській області, майором поліції Фартушним Віктором Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 360813, якою ОСОБА_1 за порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч. 1 ст. 140 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.
Вважаючи протиправною постанову по справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень департаменту ЖКГ не належать повноваження щодо утримання/ремонту внутрішньо-квартальних проїздів в м. Миколаєві, а тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення в розумінні п.1.5 ПДР України, відповідальність за що передбачається ч.1 ст.140 КУпАП.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності діям та рішенням органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху, серед іншого, належить: забезпечення виконання вимог законодавства та рішень центральних органів виконавчої влади з питань дорожнього руху і його безпеки; розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; створення позабюджетних фондів для додаткового фінансування заходів щодо безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об`єктами сервісу.
Відповідно до ст.24 вказаного Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.
Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
За приписами ч.1 ст.140 КУпАП, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.
Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.
З матеріалів справи вбачається, що Бездольний Д.С. займає посаду директора Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем 13.08.2025 року здійснено обстеження ділянки дороги в мікрорайоні Варварівка: вул. Врожайна 5,7, 9 через вул. Рекордна до вул. Північна, вул.Олексія Кваші,17, м.Миколаїв та визначено, що зазначені ділянки мають численні вибоїни асфальтного покриття та експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди.
У зв`язку із викладеним, відповідач дійшов висновку, що позивач, як директор Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради, допустив порушення п.1.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.140 КУпАП.
Натомість, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно погодився з доводами позивача, що він не є суб`єктом даного правопорушення.
Так, рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 26.08.2020 № 698 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста за виконавчими органами Миколаївської міської ради» затверджується перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що закріплюється за виконавчими органами та комунальними підприємствами Миколаївської міської ради.
Зазначеним рішенням за департаментом ЖКГ ММР закріплено три сквери та Соборну площу, які вилучені рішеннями виконавчого комітету ММР від 10.05.2023 року № 326 та від 23.08.2023 року № 668.
Отже, на даний час за департаментом ЖКГ не закріплено жодних об`єктів благоустрою.
Крім того, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.03.2023 № 178 «Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради» (зі змінами) затверджено перелік заходів з утримання об`єктів благоустрою м. Миколаєва (у т.ч. поточний та капітальний ремонт) та відповідальні за їх виконання (здійснення/замовлення).
Відповідно до розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради, відповідальними за поточний та капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїздів визначено адміністрації районів Миколаївської міської ради; поточний середній та капітальний ремонт доріг - адміністрації районів ММР, департамент ЖКГ; КП «ЕЛУ автодоріг». 
Розподіл зони відповідальності між адміністраціями районів ММР та департаментом ЖКГ в частині поточного середнього ремонту доріг встановлено так:
- адміністрації районів ММР є відповідальними за проведення поточних середніх ремонтів доріг, що знаходяться на території приватної житлової забудови а також доріг, що ведуть до підприємств та автогаражних кооперативів, які знаходяться у безпосередній близькості із приватною житловою забудовою; 
- департамент ЖКГ ММР є відповідальним за проведення поточних середніх ремонтів доріг, що не охоплені зоною відповідальності адміністрацій районів ММР;
- КП «ЕЛУ автодоріг» забезпечує здійснення поточного дрібного ремонту доріг (усунення ямковості). 
Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, відповідно до Положення, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31 липня 2025 № 46/10, є виконавчим органом Миколаївської міської ради (органом місцевого самоврядування), який підзвітний і підконтрольний міській раді, підпорядкований виконавчому комітету міської ради, міському голові та заступнику міського голови відповідно до розподілу обов`язків. 
Відповідно до п. 2.1 Положення, основні завдання департаменту ЖКГ полягають в реалізації повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунального господарства міста (у тому числі у сфері питної води та питного водопостачання, теплопостачання, енергоефективності та енергозбереження (в частині, що передбачена бюджетними програмами, в яких департамент ЖКГ визначено виконавцем (співвиконавцем), управління побутовими відходами, поводження з відходами від руйнувань, що утворились у зв`язку з пошкодженням (руйнуванням) будівель та споруд внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій або проведенням робіт з ліквідації їх наслідків, благоустрою на території міста Миколаєва.
З викладеного вбачається, що до повноважень департаменту ЖКГ не належать утримання/ремонт внутрішньоквартальних проїздів в м. Миколаєві, а також середній та капітальний ремонт доріг в частині зони відповідальності адміністрацій районів ММР, до яких, зокрема, відносяться дороги та внутрішньоквартальний проїзд, ремонт яких вимагається відповідачем. 
Отже, відповідачем при розгляді справи належним чином не встановлено, який суб`єкт є відповідальним за встановлене ним порушення ПДР України.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП.
Додатково колегія суддів враховує, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція № 1395), відповідно до пункту 3 розділу ІІ якої при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:
1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;
2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;
3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;
4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;
5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;
6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;
7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.
Всупереч вимогам Інструкції № 1395, до акту обстеження відповідачем не додано відповідних замірів та схем, які б підтверджували факт пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху.
Колегія суддів наголошує, що відсутність відповідних замірів, схем, що прямо передбачено Інструкцією № 1395, свідчить про недопустимість акту обстеження як доказу вчинення адміністративного правопорушення.
Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.
Відтак, у даному спорі саме відповідач має довести правомірність та законність прийнятої постанови.
Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 24.07.2019 року по справі № 161/10598/16-а, від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17, від 07.08.2019 року по справі № 754/10826/16.
В даному випадку відповідачем у визначений процесуальним законом спосіб не доведено правомірності визнання винним саме позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки не надано жодного належного та достовірного доказу у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності згідно оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржувана постанова серії ББА № 360813 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив рішення та додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішень суду першої інстанції без змін.
Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України – залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко