ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
22 травня 2026 року 	Справа № 280/1268/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № б/н від 11.12.2025 ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву № б/н від 11.12.2025 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі “Росія” Чернігівського району Запорізької області з 13.04.1994 - 16.06.2008, та періоди роботи на підприємстві “Дніпроспецталь” з 01.02.1993-06.06.1994.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії. До його страхового стажу не врахований період роботи в колгоспі «Росія» Чернігівського району Запорізької області з 13.04.1994. оскільки в трудовій книжці не зазначено дати та номери документів, на підставі яких внесено записи про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання. Далі не зараховано періоди роботи на підприємстві «Дпіпроспецталь» з 01.02.1993 по 06.06.1994. оскільки періоди роботи в колгоспі «Росія» перегинається з періодом робот па підприємстві «Дніпроспецталь». У рішенні № б/н від 11.12.2025 відповідач вказав, що до страхового стажу не зараховано вищезазначені періоди роботи. Однак, позивач вважає, що відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу зазначені вище періоди роботи. Трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 та трудова книжка НОМЕР_3 у повному обсязі відображають його стаж роботи, і, відповідно, не зараховувати вищезазначені періоди роботи не було підстав. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 18.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву. Також вказаною ухвалою суду витребувано у відповідача докази.
02.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що позивач перебуває на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як пенсіонер та отримує пенсію по інвалідності, призначену як особі з інвалідністю відповідно до Закону України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців 7 днів, у тому числі додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення особою пенсійного віку) – 2 роки 9 місяців 6 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Росія» Чернігівського району Запорізької області з 13.04.1994 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 , оскільки в трудовій книжці не зазначено дати та номери документів, на підставі яких внесено записи про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання. Також зазначаємо, що період роботи в колгоспі «Росія» перетинається з періодом роботи на підприємстві «Дніпроспецсталь» з 01.02.1993 по 06.06.1994, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 . Виходячи з вищезазначеного, вказує відповідач, відсутні законні підстави для зарахування періодів роботи позивача в колгоспі «Росія» Чернігівського району Запорізької області з 13.04.1994 - 16.06.2008, та періоди роботи на підприємстві “Дніпроспецталь” з 01.02.1993 - 06.06.1994. Вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як пенсіонер та отримує пенсію по інвалідності, призначену як особі з інвалідністю відповідно до Закону України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
11.12.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії.
Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 4-29962/Я-02/8-0800/26 від 01.01.2026 позивача повідомлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності, призначену як особі з інвалідністю відповідно до Закону № 1058. Страховий стаж становить 20 років 11 місяців 7 днів, у тому числі додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення особою пенсійного віку) - 2 роки 9 місяців 6 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Росія» Чернігівського району Запорізької області з 13.04.1994 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 , оскільки в трудовій книжці не зазначено дати та номери документів, на підставі яких внесено записи про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання. Також зазначено, що період позивача роботи в колгоспі «Росія» перетинається з періодом роботи на підприємстві «Дніпроспецсталь» з 01.02.1993 по 06.06.1994, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 . Починаючи з 01.01.1999, страховий стаж зараховано за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вважаючи протиправною таку відмову відповідача у перерахунку пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).
Статтею 1 Закону 1058-ІV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
В частині 2 статті 24 Закону №1058-IV зазначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Система персоніфікованого обліку була впроваджена в України на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.
Відтак, періоди роботи особи до 01.01.2004 (до впровадження системи персоніфікованого обліку) зараховуються до її страхового стажу на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, а періоди роботи після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тобто підставою для зарахування таких періодів роботи до страхового стажу є сплата страхових внесків.
До набрання чинності Законом №1058-IV право громадян на державне пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".
Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вказаних норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу додатковими документами виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 4-29962/Я-02/8-0800/26 від 01.01.2026 позивача повідомлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Росія» Чернігівського району Запорізької області з 13.04.1994 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 , оскільки в трудовій книжці не зазначено дати та номери документів, на підставі яких внесено записи про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання.
Суд не погоджується з такою відмовою, з огляду на таке.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 (далі - Основні положення).
Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).
Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Крім того, відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі N9677/277/17 провадження № К/9901/1298/17, та в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.
Отже, суд вважає безпідставними посилання відповідача на неможливість зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки, у зв"язку з порушенням порядку її заповнення, оскільки таку відповідальність несе особа, яка її здійснює відповідні записи.
Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_4 , позивач в спірний період працював в колгоспі “Росія” Чернігівського району Запорізької області. Всі записи містять посилання на протоколи загальних зборів, наказу директора, підписи директора та печатки.
Також, згідно копії трудової книжки колгоспника, у розділі "відомості про роботу" вказаний встановлений мінімум трудоднів за рік та кількість пророблених людиноднів за 1994 - 2000 роки. Відповідно до цих записів, позивачем відпрацьовано кількість трудоднів з перевищенням встановлених норм.
За таких обставин на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Висновки аналогічного характеру викладені в постановах Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а та від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.
Суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.
У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженогопостановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, твердження відповідача про неможливість зарахування до трудового стажу позивача періодів роботи в колгоспі “Росія” Чернігівського району Запорізької області, у зв`язку з порушенням порядку заповнення трудової книжки не можуть спростовувати факт наявності у позивача трудового стажу у спірний період, тому є безпідставними.
Під час розгляду справи по суті, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємства, в якому працював позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо спірного періоду його роботи.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області також не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що записи за спірний період у трудовій книжці колгоспника позивача є недійсними та недостовірними.
У постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Поряд з цим, у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а.
Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.
Щодо зарахування періоду роботи позивача з 01.02.1993 - 06.06.1994 на підприємстві “Дніпроспецталь” до його страхового стажу, суд зазначає, що вказаний період згідно наданого розрахунку вже було зараховано до страхового стажу. Отже, відсутні підстави для зарахування вказаного періоду, оскільки в цій частині відсутнє порушене право.
Також суд зазначає, що період роботи позивача в колгоспі «Росія» перетинається з періодом роботи на підприємстві «Дніпроспецсталь» з 01.02.1993 по 06.06.1994, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 .
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи у колгоспі “Росія” Чернігівського району Запорізької області з 07.06.1994 - 16.06.2008.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частинами 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на те, що позивачем відповідно до фіскального чеку від 27.01.2026 №301 при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1331,20 грн., судовий збір у сумі 885,25 грн. відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у колгоспі “Росія” Чернігівського району Запорізької області з 07.06.1994 - 16.06.2008.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2025 про призначення/перерахунок пенсії, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи у колгоспі “Росія” Чернігівського району Запорізької області з 07.06.1994 - 16.06.2008.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 25 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.05.2026.

Суддя А.В. Сіпака