Справа № 352/1973/25 
Провадження № 22-ц/4808/553/26 
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Пнівчук О. В.,
секретаря     Шемрай Н. Б.,
за участю представника апелянта – адвоката Матвійчука М. З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» – адвоката Матвійчука Михайла Зеноновича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Кіндратишин Л. Р. в місті Івано-Франківську, у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року представник АТ «Сенс Банк» – Котницький І. О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 лютого 2021 року АТ «Альфа Банк», найменування якого в подальшому було змінено на АТ «Сенс Банк», та відповідач уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
За умовами цієї угоди банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, водночас відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 47782,66 грн, яка складається із: 11395,26 грн – сума заборгованості за простроченим тілом кредиту; 20077,24 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 16295,66 грн – сума заборгованості за відсотками; 14,5 грн – сума заборгованості по комісії.
Враховуючи викладене, представник АТ «Сенс Банк» просив стягнути на користь банку із відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2026 року частково задоволено позов АТ «Сенс Банк».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 лютого 2021 року в розмірі 18 306 грн, з яких: 8 498,71 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 9 807,29 грн – сума заборгованості за відсотками.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 928,04 грн судового збору.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк», зобов`язання за договором, укладеним з яким, відповідач не виконав, а тому позивач вправі вимагати належного виконання зобов`язання та стягнення заборгованості за договором.
Разом із тим суд першої інстанції самостійно здійснив розрахунок заборгованості за спірним договором, дійшовши висновку про безпідставність вимог у частині стягнення простроченого тіла кредиту з огляду на відсутність передбаченого договором обов`язку відповідача щодо його сплати. Крім того, суд визнав безпідставним нарахування позивачем процентів після спливу строку кредитування, визначивши їх розмір лише в межах строку дії договору (станом на 26 листопада 2023 року), а також відмовив у стягненні комісії, оскільки її сплата умовами договору не передбачена. Сплачені відповідачем у рахунок комісії кошти суд зарахував у рахунок погашення процентів.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник АТ «Сенс Банк» – адвокат Матвійчук М. З. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з розрахунку заборгованості, наявного у матеріалах справи, видно, що станом на 25 жовтня 2022 року вся прострочена заборгованість за кредитним договором була погашена, однак позичальником не було здійснено зарахування коштів на рахунок. Це пов`язано з тим, що погашення простроченої заборгованості відбулося за рахунок проведеної 24 жовтня 2022 року реструктуризації шляхом перенесення заборгованості на рахунки розстрочки. Така розстрочка була здійснена позичальником самостійно за допомогою програмних засобів у мобільному додатку банку.
Відповідно, після проведення реструктуризації шляхом розстрочки простроченої заборгованості, така заборгованість фактично не була погашена, а була реструктуризована на той самий період та на тих самих умовах, у зв`язку з чим набула статусу строкової. З цього випливає, що банк був вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами до 25 жовтня 2025 року, а отже, заявлені до стягнення проценти нараховані в межах строку кредитування, у зв`язку з чим суд першої інстанції помилково відмовив у їх стягненні.
Крім того, на думку представника апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні простроченого тіла кредиту, яке було перенесено на рахунки простроченої заборгованості вже після проведеної реструктуризації, тобто після 25 жовтня 2022 року, оскільки така заборгованість виникла зі строкової, яка своєчасно не була погашена. Відповідач при цьому не заперечував проти її стягнення, що підтверджується відзивом на позовну заяву, у якому ним визнано заборгованість як за тілом кредиту (строковим і простроченим), так і частково за нарахованими відсотками. Отже, враховуючи положення статті 82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, визнані стороною, не підлягають доказуванню, суд не вправі був самостійно перераховувати суму заборгованості, визнану відповідачем.
На підставі наведеного представник апелянта просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_1 – адвокат Якубовський О. О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача на користь банку простроченого тіла кредиту у зв`язку з відсутністю передбаченого обов`язку відповідача щодо його сплати, а також дійшов правильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за відсотками, нарахованими після закінчення строку кредитування, та зарахував сплачену відповідачем суму комісії в рахунок погашення процентів.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник – адвокат Якубовський О. О. подав клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Зазначив, що їх позиція, викладена у відзиві на апеляційну скаргу.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 23 лютого 2021 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписали оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501298297, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, якою погодили такі умови споживчого кредиту: тип кредиту – «Кредит готівкою», сума кредиту – 54450 грн, процентна ставка – 16,99 % річних, тип ставки – фіксована, строк кредиту 24 міс., дата повернення кредиту – 23 лютого 2023 року.
Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії: ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 200000 грн, процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою – 26% річних, тип процентної ставки – фіксована, обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн, строк дії кредитної карти – 3 роки з моменту випуску. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу (а.с. 47).
23 лютого 2021 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписали акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 48).
Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року, вирішено змінити найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 27-29).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 14 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 47782,66 грн, з яких: сума заборгованості за просреченим тілом кредиту - 11395,26 грн; сума заборгованості за тілом кредиту - 20077,24 грн; сума заборгованості за відсотками - 16295,66 грн; сума заборгованості по комісії - 14,5 грн; сума ліміту на дату укладення договору – 5900 грн (а.с. 127).
Відповідно до виписки по рахунку з кредитною картою World Debit Mastercard за період з 23 лютого 2021 року до 26 березня 2025 року відповідач користувався наданим картковим рахунком, на якому встановлений кредитний ліміт, всього витрат – 208 659,54 грн, всього надходжень – 110 794,38 грн (а.с. 59-63).
Згідно з вимогою про усунення порушень АТ «Сенс Банк», позивач вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 47 782,66 грн станом на 14 грудня 2024 року (а.с. 7). 
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, вирішуючи спір, який виник між сторонами, виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором, укладеним із АТ «Альфа Банк», найменування якого в подальшому було змінено на АТ «Сенс Банк», а також неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань, унаслідок чого утворилася заборгованість. Водночас суд самостійно здійснив розрахунок заборгованості за спірним договором, дійшовши висновку про безпідставність вимог у частині стягнення простроченого тіла кредиту з огляду на відсутність передбаченого договором обов`язку відповідача щодо його сплати. Крім того, суд визнав безпідставним нарахування позивачем процентів після спливу строку кредитування, визначивши їх розмір лише в межах строку дії договору (станом на 26 листопада 2023 року), а також відмовив у стягненні комісії, оскільки її нарахування умовами договору не передбачено, зарахувавши сплачені відповідачем у рахунок комісії кошти в рахунок погашення процентів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявності підстав для стягнення заборгованості. Водночас не погоджується з визначеним судом розміром заборгованості за кредитним договором.
Зокрема, судом не задоволено позов в частині простроченого тіла кредиту у сумі 11395,26 грн з тих підстав, що в акцепті, підписаного сторонами, плата за прострочене тіло не передбачена. Однак як вбачається з матеріалів справи, доводи апелянта знайшли своє підтвердження щодо того, що прострочене тіло кредиту виникло внаслідок добровільного оформлення відповідачем розстрочки заборгованості. Як видно з наявного у справі розрахунку, станом на 25 жовтня 2022 року заборгованість за кредитним договором дорівнювала нулю, оскільки погашення простроченої заборгованості відбулося за рахунок проведеної відповідачем 24 жовтня 2022 року реструктуризації шляхом перенесення заборгованості на рахунки розстрочки. Така розстрочка була здійснена позичальником самостійно за допомогою програмних засобів у мобільному додатку банку. Відповідно, після проведення реструктуризації шляхом розстрочки простроченої заборгованості, така заборгованість фактично не була погашена, а була реструктуризована на той самий період та на тих самих умовах, у зв`язку з чим набула статусу строкової. Прострочене тіло кредиту, яке було перенесено на рахунки простроченої заборгованості вже після проведеної реструктуризації після 25 жовтня 2022 року, не було погашене. При цьому, відповідач не заперечував проти її стягнення, що підтверджується відзивом на позовну заяву, у якому ним визнано заборгованість за тілом кредиту строковим і простроченим. 
Щодо зменшення судом суми боргу на суму сплаченої комісії 11578,53 грн, то в матеріалах справи відсутні дані щодо її включення кредитором до тіла кредиту що в сумі б склало 20077,24 грн. Апелянтом нараховано до сплати 14,50 грн комісії, що підтверджується розрахунком боргу. При цьому, як встановлено з оферти та акцепту, позичальник запропонував такі умови договору, а кредитор погодився. Як вбачається з Додатку № 1 до договору, для сплати в графіку визначено щомісячну суму за розрахунко-касове обслуговування - 1034,55 грн. Також суму заборгованості за тілом кредиту у сумі 20077,24 грн визнав відповідач. Тобто судом помилково зменшено суму тіла кредиту на сумусплаченої комісії 11578,53 грн. Що ж до висновку суду про часткове задоволення вимоги банку про стягнення процентів за кредитом в сумі 9807,29 грн, то колегія суддів погоджується з ним, оскільки апелянтом не надано доказів, що строк кредитування був продовжений, як підстава для продовження нарахування процентів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача – адвокат Якубовський О. О. частково визнав заявлені представником АТ «Сенс Банк» позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 41294,29 грн заборгованості за спірним кредитним договором, із яких: 31472,50 грн – кредит; 9807,29 грн – проценти за період з 23 лютого 2021 року по 23 лютого 2024 року; 14,5 грн – комісія. 
Визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, оскільки суд зобов`язаний перевірити, чи не суперечить таке визнання закону та чи не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Водночас у разі неприйняття визнання позову суд повинен постановити відповідну ухвалу, що передбачено статтею 206 ЦПК України. Однак суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надав жодної оцінки зазначеній процесуальній позиції відповідача, а матеріали справи не містять ухвали про відмову у прийнятті такого визнання.
Розподіл судових витрат
Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
З огляду на висновок щодо часткового задоволення апеляційної скарги, в результаті чого розмір задоволених позовних вимог складає 86,42 %, розподіл судового збору у суді першої інстанції, підлягає зміні: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позову в суді першої інстанції в сумі 2093,43 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 2422,40*86,42%). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3140,15 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 3633,60*86,42%).
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» – адвоката Матвійчука Михайла Зеноновича задоволити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2026 року змінити виклавши другий та четвертий абзаци резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 лютого 2021 року в розмірі 41294,29 грн, з яких: 11395,26 грн – сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 20077,24 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 9 807,29 грн – сума заборгованості за відсотками та 14,50 грн – комісія.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 2093,43 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3140,15 грн за розгляд справи апеляційним судом.
У решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 12 червня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
О. В. Пнівчук