Справа № 468/562/26
2/468/705/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Зарванської Л.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 468/562/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.10.2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2242835 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 9000 грн. строком на 79 днів, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,99% в день.
17.11.2025 року ТОВ «ФК «Абекор» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №2242835 в електронній формі, за яким сторони продовжили строк кредитування на 80 днів до 05.02.2026 року, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,99% в день.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 16 128 грн, з яких 9000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7128 грн – заборгованість по процентам. 
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (відправка документів відповідачу) в сумі 133,38 грн.

Позов надійшов до суду 11.03.2026 року через систему «Електронний суд».
30.03.2026 року за відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 

Відповідач при розгляді справи в суді підтвердив укладення кредитного договору та вказав, що акційна процентна ставка мала становити 0,0099% за умови погашення ним кредитної заборгованості у визначений строк, але у визначений строк відповідач не зміг увійти до свого особистого кабінету для здійснення оплати, про що телефоном повідомляв представників кредитора. У зв`язку з цим проценти за користування кредитом були перераховані відповідачу за стандартною процентною ставкою 0,99% в день.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію анкети клієнта, копію довідки про перерахування кредитних коштів, копію додаткової угоди до кредитного договору №2242835 від 17.11.2025 року з додатками, копію паспорту споживчого кредиту, копію кредитного договору №2242835 від 19.10.2025 року з додатками, розрахунок заборгованості), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. 

В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2242835 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 9000 грн. строком на 79 днів, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,99% в день.
17.11.2025 року ТОВ «ФК «Абекор» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору №2242835 в електронній формі, за яким кредитор продовжив строк кредитування на 80 днів до 05.02.2026 року, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,99% в день.
17.11.2025 року ТОВ «ФК «Абекор» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №2242835 в електронній формі, за яким сторони продовжили строк кредитування на 80 днів до 05.02.2026 року, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,99% в день.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Позивач вказує, що заборгованість за кредитним договором становить 16 128 грн, з яких 9000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7128 грн – заборгованість по процентам. 
Заперечуючи проти заявленого позивачем розміру позовних вимог, відповідач наполягав на тому, що протягом першого періоду користування кредитом процентна ставка мала становити 0,0099% за умови погашення ним кредитної заборгованості у визначений строк, але у визначений строк відповідач не зміг увійти до свого особистого кабінету для здійснення оплати.
По-перше, відповідач, незважаючи на те, що суд надав йому таку змогу, оголосивши перерву в судовому розгляді, будь-яких доказів того, що договір містив такі умови, а також того, що він дійсно не мав змоги погасити заборгованість за кредитом вчасно, відповідач не надав, також він не надав свого розрахунку заборгованості за кредитним договором або доказів відсутності такої заборгованості.
По-друге, зі змісту паспорту споживчого кредиту та власне кредитного договору слідує, що базова процентна ставка та акційна процентна ставка протягом першого періоду користування кредиту однакові та становлять 0,99% в день (89,10 грн в день та 361,35% річних).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому його заборгованість в сумі 16 128 грн, з яких 9000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7128 грн – заборгованість по процентам, має бути стягнута на користь позивача.

Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та 133,38 грн витрат за відправку копії позовної заяви та додатків до нею відповідачу, як витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України.

Керуючись статтями 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» заборгованість за кредитним договором №2242835 від 19.10.2025 року в сумі 16 128 (шістнадцять тисяч сто двадцять вісім) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» 133 (сто тридцять три) гривні 38 копійок в рахунок відшкодування витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (направлення документів відповідачу).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошене скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (вул.. Костянтинівська, 75 приміщення 601А, м. Київ, ідентифікаційний код 39287145);
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 29.06.2026 року. 

суддя