ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
08 червня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/2536/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої – судді Маєцької Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить: 1) Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2026 року ВП № 80683476; 2) Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору та про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.04.2026 року ВП № 80683476.
Ухвалою судді від 24 квітня 2026 року позовна заява була залишена без руху, оскільки така не відповідає вимогам статей 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків. 
Ухвалою судді від 05 травня 2026 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 24 квітня 2026 року представник позивача надав до суду позовну заяву, в якій уточнив суб`єктний склад учасників справи, зазначивши відповідачем - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ та виклав прохальну частину позовної заяви в наступній редакції: 1) Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2026 року ВП № 80683476; 2) Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору та про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.04.2026 року ВП № 80683476.
Ухвалою судді від 08 квітня 2026 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 05 червня 2026 року та роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року в справі № 260/6530/24, враховуючи, що виконання рішення судів виконується в обсягах планових бюджетних асигнувань, видатки за яким здійснюються за КЕКВ 2800 «інші поточні видатки» в розмірах, необхідних для виконання судових рішень, листом від 13.03.2026 року за № 37349- 2060 року Головне управлінням НП України в Закарпатській області звернулось до НП України про встановлення асигнувань на потреби виконання зобов`язань за рішенням судів, надавши довідку-розрахунок для потреби в коштах для виконання судового рішення у справі № 260/6530/24 в розмірі 18 496 грн. Таким чином, відповідач вважає, що вжив законних заходів щодо добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. 
Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року в адміністративній справі № 260/6530/24 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області: 1) Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій; 2) Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у кількості 55 днів; 3) Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Закарпатській області щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у належному розмірі за період з 07 листопада 2015 року по 01 листопада 2017 року; 4) Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у належному розмірі за період з 07 листопада 2015 року по 01 листопада 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
19 березня 2026 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в справі № 260/6530/24 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у кількості 55 днів та зобов`язання Головне управління Національної поліції у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у належному розмірі за період з 07 листопада 2015 року по 01 листопада 2017 року.
08 квітня 2026 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Гаринець О.І. відкрито виконавче провадження ВП № 80683476 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.03.2026 року у справі № 260/6530/24.
Крім того, 08 квітня 2026 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Гаринець О.І. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у ВП № 80683476.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404).
Згідно ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Нормами ст. 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 1402-VIII 02.06.2016 також регламентують обов`язковість судових рішень. Так, зокрема, ч. 2 ст. 13 зазначеного законодавчого акта визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виключні підстави повернення виконавчого документа стягувачу без виконання наведені в ч. 4 ст. 4 Закону №1404.
Вказане кореспондується з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція).
Пунктом 5 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Отже, законодавець регламентує обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження за пред`явленим виконавчим документом за відсутності підстав для повернення, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону №1404. При цьому добровільне виконання боржником рішення суду не є підставою для повернення виконавчого документа в розумінні ч. 4 ст. 4 Закону №1404.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404).
В розумінні норм ст. 27 Закону №1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Окрім того, п. 2 розділу VІ Інструкції передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Розмір мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження визначається відповідно до Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5.
Протиправність оскаржених постанов ГУ НП в Закарпатській області обґрунтовує виключно фактом добровільності виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження. 
Судом за відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що ГУ НП в Закарпатській області звернулося до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень із заявою від 13 квітня 2026 року, в якій зазначило, що виконання рішення судів виконується в обсягах планових бюджетних асигнувань, видатки за яким здійснюються за КЕКВ 2800 «інші поточні видатки» в розмірах, необхідних для виконання судових рішень, листом від 13.03.2026 року за № 37349-2060 року Головне управлінням НПУ Закарпатській області звернулось до НПУ про встановлення асигнувань потреби виконання зобов`язань за рішенням судів, надавши довідку-розрахунок для потреби в коштах для виконання судового рішення у справі № 260/6530/24. Таким чином, боржник Головне управлінням Національної поліції в на Закарпатській області вжив всіх законних заходів щодо добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
В той же час, суд враховує, що вищевказана заява позивача від 13.04.2026 року надійшла державному виконавцю 13.04.2026 року, тоді як оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження були винесені 08.04.2026 року. 
Отже, на момент прийняття спірних постанов державний виконавець не був обізнаний про обставини, на які посилається позивач, зокрема щодо звернення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до Національної поліції України з метою отримання бюджетних асигнувань для виконання судового рішення.
Суд зазначає, що правомірність рішення суб`єкта владних повноважень підлягає оцінці виходячи з фактичних обставин та інформації, якими такий суб`єкт володів або повинен був володіти на момент його прийняття. Обставини, про які суб`єкт владних повноважень не був повідомлений та які стали йому відомі після прийняття відповідного рішення, самі по собі не можуть свідчити про його протиправність.
Відтак доводи позивача, що ґрунтуються на відомостях, повідомлених державному виконавцю лише 13.04.2026 року, не можуть бути покладені в основу висновку про неправомірність постанов, винесених 08.04.2026 року.
При цьому, суд бере до уваги, що у спірних правовідносинах стягувач реалізував передбачене законом право на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Виконавчий лист є чинним, таким, що не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та пред`явлений до виконання у межах строку, встановленого статтею 12 цього Закону. Будь-яких заперечень щодо належності виконавчого документа чи дотримання порядку його пред`явлення позивачем не наведено.
За таких обставин у державного виконавця були відсутні передбачені законом підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Натомість положення Закону України «Про виконавче провадження» покладали на нього обов`язок відкрити виконавче провадження та одночасно винести постанови про стягнення виконавчого збору і визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження. Таким чином, винесення оскаржуваних постанов було наслідком виконання державним виконавцем встановлених законом повноважень та обов`язків, а інший варіант його поведінки за наведених обставин не відповідав би вимогам Закону.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваних постанов державний виконавець діяв на підставі наявних у нього документів та відомостей, а тому підстав для визнання таких постанов протиправними та для їх скасування суд не встановив.
За сукупністю встановлених обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення на позовну заяву, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами та в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позовної заяви Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, буд. 13, РНОКПП 40108913) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14, код ЄДРПОУ 43316386) про скасування постанов – відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Н.Д. Маєцька