Дата документу 29.04.2026	Справа № 554/17429/25	
 	Провадження № 2/554/693/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
(З А О Ч Н Е )

29 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Савченко Л.І.
при секретарі – Титаренко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення попередньої оплати, неустойки, інфляційних втрат та 3 % річних,- 
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати в розмірі 32 000 грн., неустойки у розмірі 5 024 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 255 грн. 45 коп., 3 % річних у розмірі 412 грн. 93 коп., судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. та понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування позову вказав, що 24 червня 2025 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір № 395/060525, згідно якого продавець зобов`язується продати та передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар згідно умов Договору. Відповідно до рахунку на оплату № 395/6 від 24.06.2025 року, позивач замовив у відповідача поставку товару: М1 дошка обрізна 60х100х400050 В 12,5 F50 П3 W2 в кількості 1 метр кубічний, вартістю 6 000 грн.; дошка обрізна 35х150х4000 в кількості 4 метри кубічні, вартістю 24 000 грн. Крім того, позивач сплатив послуги за доставку товару у розмірі 6 000 грн. Відповідно до п.4.4 Договору оплата за товар здійснюється у безготівковій формі шляхом 100 – відсоткової передплати на підставі виставленого продавцем рахунку протягом 3-х банківських днів. Оскільки позивач не мав можливості самостійно здійснити оплату товару на рахунок відповідача, позивач та ОСОБА_4 уклали Договір доручення від 24.06.2025. Згідно Договору доручення повірений зобов`язується здійснити оплату товару за Договором № 365/060525 від 24.06.2025. 24.06.2025 року повірений виконав доручення та сплатив від імені та за рахунок позивача кошти за товар відповідачу, а тому позивач виконав зобов`язання за Договором та здійснив оплату відповідачу. Відповідно до Договору товар мав бути відвантажений протягом 5-ти банківських днів, тобто не пізніше 01.07.2025. 29.07.2025 року позивач направив відповідачу претензію про повернення суми попередньої оплати у розмірі 32 000 грн. Разом з тим, відповідач ухилився від отримання претензії, а суму передплати не повернув. Станом на 05.12.2025 року відповідач не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару. З уих підстав, звернувся до суду з позовом.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання представник позивача Цимбалістий В.А. не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням (а.с.59, 69-70), про причини неявки суд не повідомила.
Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 червня 2025 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір № 395/060525 (далі Договір).
Згідно п.1.1Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язується продати та передати у власність Покупцю, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується оплатити ц прийняти Товар в асортименті, кількості та по цінам за одиницю виміру визначеними Сторонами у Специфікаціях до цього Додатку.
Відповідно до п.4.1 Договору ціна за одиницю Товару вказується в Рахунку (ах) – Додаток (ки) до даного Договору, що є невід`ємною (ими) частиною (ами) даного Договору.
Згідно п.4.4.Договору оплата за Товар здійснюється у безготівковій формі шляхом 100-відсоткової передплати на підставі виставленого Продавцем рахунку протягом 3-х банківських днів, якщо інше не передбачено відповідним Додатком до цього Договору. 
Відповідно до рахунку на оплату № 395/6 від 24.06.2025 року, позивач замовив у відповідача поставку товару: М1 дошка обрізна 60х100х400050 В 12,5 F50 П3 W2 в кількості 1 метр кубічний, вартістю 6 000 грн.; дошка обрізна 35х150х4000 в кількості 4 метри кубічні, вартістю 24 000 грн. (а.с.22).
Відповідно до п.2.1 Договору Товар поставляється Покупцеві Продавцем за рахунок Покупця до міста призначення службами доставки або власним автотранспортом однієї зі сторін. Базис поставки конкретного Товару вказується у відповідному Додатку до Договору. 
Згідно п.2.2 Договору Відвантаження Товару здійснюється Продавцем не пізніше 5-ти банківських днів із дня отримання 100 відсоткової попередньої оплати, якщо інше не передбачено Додатком, що є невід`ємною частиною даного Договору.
Пунктом 2.4 Договору передбачено, що Дата поставки Товару визнається датою передачі Товару, яка зазначена представником покупця в товарно-супровідних документах (видаткова накладна).
Продавець зобов`язаний під час передачі товару надати Покупцю наступні оригінали документів: рахунок, видаткову накладну на відпуск Товару, податкову накладну, товарно-транспортну накладну.
24 червня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений Договір доручення, згідно п.1.1 якого Повірений зобов`язується від імені та за рахунок коштів Довірителя здійснити оплату № 395/6 від 24.06.2025 у розмірі 32 000 грн., згідно Договору № 395/060525 від 24.06.2025, який укладено між Довірителем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) (а.с.23).
Згідно платіжної інструкції № 1.193349263.1 від 24.06.2025 року ОСОБА_4 сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_2 32 000 грн., в тому числі сплатив послуги за доставку товару у розмірі 6 000 грн. (а.с.24).
Таким чином, ОСОБА_4 сплатив від імені ОСОБА_1 кошти за товар на рахунок відповідача.
У зв`язку із невідвантаженням товару до 01.07.2025 року, ОСОБА_1 надіслав на ім`я ФОП ОСОБА_2 претензію про повернення суми попередньої оплати за Договором № 395/060525 від 24.06.2025 року у розмірі 32 000 грн. рекомендованим листом, яка повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.25-32).
Як зазначає позивач, станом на 05.12.2025 року відповідач свої зобов`язання щодо поставки (відвантаження) товару не виконав.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною першою статті 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) ним у майбутньому.
Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним чи домашнім використанням, а покупець прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає з характеру відносин сторін.
Отже, договір поставки, укладений між сторонами, є різновидом договору купівлі-продажу, на який поширюються норми, що регулюють відносини купівлі-продажу, з урахуванням його особливостей, визначених статтею 712 ЦК України.
Відповідно до статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором, а також одночасно з товаром передати його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що підлягають переданню відповідно до умов договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 693 ЦК України у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтею 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених його змістом (неналежне виконання).
Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання, здійснивши оплату за договором поставки від 24.06.2025, натомість відповідач порушив умови договору, не здійснив поставку обумовленого товару у встановлений строк до 01.07.2025, чим порушив взяті на себе обов`язки.
Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували передання товару позивачу, тоді як позивач надав копію претензії, якою підтверджено факт порушення строків поставки та наявність вимоги до відповідача про виконання зобов`язань.
З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору поставки, не виконавши свій обов`язок передати товар у визначений строк, а тому з відповідача підлягають стягненню суми попередньої оплати, а саме: 32 000,00 грн.
Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 7.3 Договору № 395/060525 від 24.06.2025 року за порушення строку поставки (несвоєчасне відвантаження Товару), який зазначений у п.2.2 цього Договору, більше ніж на 10 календарних днів, Покупець може стягнути з Продавця неустойку у розмірі 0,1 % від суми недопоставленого Товару за кожен день прострочення.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 546 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Враховуючи, що відповідачем не виконано зобов`язання за Договором № 395/060525 від 24.06.2025 року, розмір неустойки за порушення строку поставки товару складає 5 024 грн. ( 32000 грн. (сума попередньої оплати) х 0,1 % (розмір неустойки за 1 день прострочення поставки товару, згідно Договору) х 157 днів (кількість днів прострочення поставки товару з 02.07.2025 по 05.12.2025)), а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
З наведених обставин справи вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки, відповідно, правовідносини між сторонами у справі регулюються, зокрема, положеннями статей 655, 662, 663, 693, 712 ЦК України.
Таким чином, Договір був укладений між сторонами 24.06.2025 року та передбачав поставку товару протягом 5 банківських днів з дня отримання 100 відсоткової попередньої оплати, оплата була здійснена 24.06.2025, тому у відповідача виник обов`язок з поставки товару до 01.07.2025.
Оскільки станом на 05.12.2025 року поставка товару здійснена не була, то відповідач прострочив виконання зобов`язання та повинен сплатити позивачу інфляційні втрати у розмірі 255, 45 грн. ( 32 000 х 1,00798294-32000) та 3 % річних у сумі 412, 93 грн. (32000х3%х157:365:100).
Наведений позивачем розрахунок є вірним, відповідачем не спростований, а тому приймається судом . 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі.
Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача на користь позивача 1211 грн. 20 коп.
Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вирішує, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи.
Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.
Відповідно до ч.5 ст. 134 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем виконані вимоги ч.1 ст. 134 ЦПК України та зазначено у позові, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу становлять 15 000 грн., які він поніс в зв`язку із розглядом даної справи. 
Крім того, позивач виконав вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подав докази на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу.
Так, позивачем подано Договір № 24/11-25/1 від 24 листопада 2025 року про надання правової допомоги адвокатом Цимбалістим В.А., в якому, зокрема, у п.4.3 вказано, що клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) шляхом передплати у розмірі 15 000 грн. в день укладення Договору; квитанцію № 10 про оплату гонорару (винагороди) від 05.12.2025 на суму 15 000 грн.; Акт № 1 приймання-передачу наданих послуг від 05 грудня 2025 року, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Цимбалістим В.А. та Ордер від 05.12.2025 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 (а.с.33-41).
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Таким чином, позивачем доведено понесення судових витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.
Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, заяв про зменшення витрат на правову допомогу від відповідача не надходило, вказані витрати підлягають стягненню з ФОП ОСОБА_2 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд ,- 
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 попередню оплату в розмірі 32 000 грн., неустойку у розмірі 5 024 грн., інфляційні нарахування у розмірі 255 грн. 45 коп., 3 % річних у розмірі 412 грн. 93 коп., судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. та понесені витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., а всього 53 903 грн. 58 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідач – Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце знаходження ФОП: АДРЕСА_2 , ідентифікатор суб`єкту в ЄДР: 14639462, код РНОКПП - НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 29 квітня 2026 року.

Суддя Л.І. Савченко