КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №755/16033/24 Суддя І інстанції - Старовойтова С.М.
Провадження № 33/824/3104/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглядаючи клопотання адвоката Солонинки С.П. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

Не погоджуючись із рішенням судді, адвокат Солонинка С.П. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказуючи, що ОСОБА_1 не був ознайомлений та не отримував повний текст постанови суду, у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу. Також апелянт просить врахувати, що ОСОБА_1 на час розгляду справи в суді першої інстанції та зараз проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання адвоката Солонинки С.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2026 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_1 винесена 26 вересня 2024 року, а отже останнім днем оскарження вказаної постанови є 06 жовтня 2024 року. 
Апеляційну скаргу апелянт подала до суду першої інстанції 13 травня 2026 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження, більш як на рік та сім місяців. 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зазначається, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ще з моменту складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення був обізнаний, що справа щодо нього буде розглядатись в Дніпровському районному суді м. Києва. 
Про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлявся, шляхом направлення поштових повідомлень за наявною у матеріалах справи адресою.
Крім того, судом на виконання вимог ст. 285 КУпАП у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 в судовому засіданні, за наявним в матеріалах справи місцем проживання була надіслана копія постанови.
А окрім того, судом на наступний день після розгляду справи, а саме, 27.09.2024 року постанова була надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень, де забезпечено надання загального доступу 30.09.2024.
В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, ОСОБА_1 , за умови зацікавленості, мав можливість ознайомитись з оскаржуваною постановою суду, проте, не цікавився ходом розгляду справи, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками щодо своєчасності подачі апеляційної скарги.
Сам по собі факт проходження військової служби особою, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, згідно позиції Великої Палати Верховного суду, не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Щоб суд поновив строк, має бути доведений прямий причинно-наслідковий зв`язок між військовою службою (наприклад, безпосередньою участю у бойових діях, перебуванням на передовій без доступу до зв`язку/інтернету чи пораненням) та неможливістю вчасно подати скаргу.
Разом з тим, такі обставини у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження не зазначені. 
Таким чином, будь-яких об`єктивних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 чи його захиснику звернутись до суду для реалізації прав на оскарження прийнятої судом постанови, в строки визначені ст. 294 КУпАП, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про повернення апеляційної скарги на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Солонинки С.П. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу адвоката Солонинки С.П. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Л.І. Кепкал