ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7049/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:
За позовом Фізичної особи-підприємця Федоріщевої Анни Валеріївни (Дніпропетровська обл., м. Дніпро) 
до відповідача-1: Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
відповідача-2: Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, компенсацію моральної шкоди 

Представники:
від позивача: Бляхарська Ю.О.;
від позивача: Федоріщева А.В.;
від відповідача-1: Шинкаренко С.О.;
від відповідача-2: не з`явився.
СУТЬ СПОРУ:
Фізична особа-підприємець Федоріщева Анна Валеріївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради, Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради про солідарне стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, в розмірі 346198,00грн та моральної шкоди у розмірі 30000,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.12.2022 та 19.12.2022 сталось затоплення нежитлового приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 31 гарячою водою через прорив теплової мережі за межами будинку з люку дворової каналізації, у зв`язку з цим та бездіяльністю відповідачів позивачу було завдано майнову та моральну шкоду, яку позивач просить солідарно стягнути.
Разом із позовною заявою 11.12.2025 позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, в якому просить:
- витребувати у Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради документи, які підтверджують належність КП "Коменергосервіс" ДМР на праві власності (або перебування на балансі) інженерно-технічних систем, водопровідних систем (труб), план інженерно-технічних систем, водопровідних мереж на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 , а також план технічних мереж на вказаній прибудинковій території.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.
25.12.2025 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої надано докази сплати судового збору.
Також, разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви 25.12.2025 позивач звернувся до суду з клопотанням про виклик свідків, в якому просить викликати для надання пояснень по суті справи свідків: Семакова Артема Олеговича та Андрющенка Романа Анатолійовича.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.01.2026.
26.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечує проти позову та просить визнати відповідача-2 неналежним відповідачем і відмовити в задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради.
В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що причиною залиття нежитлового приміщення позивача стало пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання до точки приєднання, тобто зовнішніх теплових мереж, які утримуються на балансі КП «Коменергосервіс» ДМР, при цьому, відповідальним за належні показники тиску в системі є саме відповідач-1. У зв`язку з чим, стверджує, що вини відповідача-2 в завданні збитків позивачу не має.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2026 відкладено підготовче засідання на 17.02.2026.
02.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшли письмові пояснення щодо клопотання позивача про витребування доказів, відповідно до змісту яких відповідач-2 не заперечує щодо наведеного клопотання та просить задовольнити клопотання позивача про витребування доказів.
09.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача-1 у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судових засіданнях.
10.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача-1.
В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідно до акту готовності житлового будинку до опалювального сезону підтверджено технічну справність інженерних мереж (теплових вузлів, труб, ізоляції), у зв`язку з чим вважає, що залиття вбудованого нежитлового приміщення №108, що розміщене в житловому будинку 31 за адресою: місто Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, у підвалі, відноситься до аварійної ситуації внутрішньобудинкових мереж і усуваються балансоутримувачем.
11.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2.
В своїх поясненнях на заперечення відповідача-2 зазначає, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Крім того, 11.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшли письмові пояснення щодо відзиву відповідача-1.
В своїх поясненнях зазначає, що з матеріалів справи та наданих фото вбачається, що аварія сталася саме в мережі балансової відповідальності відповідача-1, тобто до зовнішньої стіни будівлі. На наданих фото чітко вбачається виток води з люку зовнішнього підводу теплоносія. Зважаючи на те, що внутрішньобудинкова мережа теплопостачання знаходиться у справному стані - вини у завданні пошкоджень нежитловому приміщенні (інше ніким не спростоване і ніким не доведено) з зони внутрішньобудинкових мереж та затіканні води немає, що й підтверджено висновками експерта. Окрім того, після ремонту зовнішньої мережі теплопостачання (а не внутрішньобудинкової) припинився виток води і залив нежитлового приміщення. Тому звинувачення КП «Жилсервіс-5» ДМР у залитті нежитлового приміщення в цокольному поверсі будинку є нікчемними, з метою перекласти відповідальність на іншу юридичну особу.
16.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшла відповідь на відзив відповідача-1.
В своїх поясненнях на заперечення відповідача-1 зазначає, що причиною залиття нежитлового приміщення позивача стало пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання до точки приєднання, тобто зовнішніх теплових мереж, які утримуються на балансі КП «Коменергосервіс» ДМР, яке проявило повну бездіяльність сумісно з власником приміщення, що і призвело до таких наслідків. При цьому, відповідальним за належні показники тиску в системі є відповідач-1.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 призначено підготовче засідання на 23.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради документи, які підтверджують належність КП "Коменергосервіс" ДМР на праві власності (або перебування на балансі) інженерно-технічних систем, водопровідних систем (труб), план інженерно-технічних систем, водопровідних мереж на прибудинковій території житлового будинку №31 по вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпрі, а також план технічних мереж на зазначеній прибудинковій території. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09.03.2026.
25.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1.
В своїх поясненнях на заперечення відповідача-1 зазначає, що між КП «Коменергосервіс» ДМР та ФОП Федоріщева А.В. укладено договір від 11.12.2020, відповідно до умов якого, виконавець (тобто відповідач-1), зобов`язаний вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуги, що стались з вини виконавця або на об`єктах, що перебувають у його власності (користуванні), у строки, встановлені законодавством, своєчасно реагувати на виклики споживача, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживача, своєчасно та власним коштом усувати виявлені неполадки, пов`язані з наданням послуги, що виникли з його вини.
06.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення у справі, до яких надано витребувані ухвалою суду документи.
В своїх запереченнях зазначає, що у випадку пошкодження трубопроводів відповідача-1 та витоків теплоносія, вода в першу чергу потрапила б в підвальне приміщення житлового будинку, враховуючи відкритий канал теплової мережі в місці введення трубопроводів та уклін його в бік будівлі. Як стверджує відповідач-1, за період залиття приміщення позивача 14-19.12.2022 до відповідача-1 не надходило скарг від мешканців будинку або компанії, що обслуговує внутрішньобудинкові комунікації, про аварійну ситуацію чи наявність витоків із системи опалення. Ремонтні роботи фахівцями відповідача-1 в даному районі у період 2022, 2023 років не проводились та не фіксувались. Додатково зазначає, що станом на 2026 рік трубопроводи теплової мережі знаходяться в технічно справному стані.
За результатами судового засідання 09.03.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.03.2026.
10.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача-1.
В своїх запереченнях на пояснення відповіда-1 зазначає, що актами, складеними безпосередньо позивачем із залученням свідків, комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР, судовим експертом у висновку №7 від 28.03.2023 підтверджується, що залиття відбулось внаслідок прориву гарячої води в каналізаційному люці за межами будинку, з подальшим витоком гарячої води до приміщення позивача.
27.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
В своїх поясненнях на заперечення відповідача-1 зазначає, що посилання у поясненнях на технічну справність трубопроводів теплової мережі станом на 2026 рік, не свідчить про таку справність у 2022 році. У справі наявні докази того, що підвал житлового будинку також був підтоплений у грудні 2022 році та було намокання стін, підлоги приміщення позивача у зв`язку з наявністю води в тому числі у підвалі будинку.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків. Закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.04.2026.
08.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначає, що відповідач-1 не є балансоутримувачем мережі трубопроводів, з якої сталося залиття приміщення позивача і не має обов`язків щодо її утримання у належному стані, а отже і не є особою, яка завдала шкоди позивачу та не несе відповідальності у вигляді відшкодування такої шкоди.
У судове засідання 14.04.2026 відповідач-2 не забезпечив явку свого представника, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
14.04.2026 до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій постанов Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2026 відкладено розгляд справи по суті на 12.05.2026.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
У судовому засіданні 12.05.2026 проголошене скорочене рішення суду.
Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , що розміщене в житловому будинку літ. А - 9 у підвалі та складається з: 1, 5 - коридори, 2, 4, 6, 7, 8, I, II - приміщення, 3, 9 - туалети, 5 - коридор, загальною площею 129,8кв.м. Право власності підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 13.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №806 (а.с. 25-27 том 1).
Позивач зазначає, що вона як власник приміщення, з приводу пошкодження якого виник спір, здійснює у цьому приміщенні господарську діяльність та є фізичною особою-підприємцем. 
11.12.2020 між Комунальним підприємством "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради (далі – відповідач-1, теплопостачальна організація/виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Федоріщевою Анною Валеріївною (далі – позивач, споживач) укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії №167/02-20 (далі – договір постачання).
Відповідно до пункту 1 договору постачання виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку, визначена та розподілена згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача; обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Пунктом 10 договору постачання визначено, що виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги вимогам пункту 1 договору на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутришньобудинкових систем багатоквартирного будинку. 
За змістом пункту 49 договору постачання виконавець зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства, які перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуги, що сталися з вини виконавця або на об`єктах, що перебувають у його власності (користуванні), у строки, встановлені законодавством; своєчасно реагувати на виклики споживача, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживача у зв`язку з порушенням порядку надання послуги.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Таке ж правило застосовується і до вже продовженого договору (пункти 57, 58 договору постачання).
07.10.2022 між Комунальним підприємством "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради (далі – відповідач-2, управитель) та Фізичною особою-підприємцем Федоріщевою Анною Валеріївною (далі – позивач, замовник) укладено договір про дольову участь в наданні послуг з управління багатоквартирним будинком №С-2022/11 (далі – договір управління).
Відповідно до пункту 2.2 договору управління управитель надає замовнику послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією (далі - послуги), в значенні, визначеному в п. 1.1 цього договору, а замовник зобов`язується сплачувати управителю зазначені послуги шляхом внесення своєї частки витрат на управління багатоквартирним будинком.
За змістом пункту 3.4 договору управління управитель зобов`язаний, окрім іншого, забезпечити організацію належної експлуатації та утримання багатоквартирного будинку відповідно до його цільового призначення; своєчасно проводити підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.
Цей договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.05.2023, а в частині розрахунків до повного їх виконання. В будь-якому разі строк дії даного договору втратить чинність не раніше, ніж втратять чинність результати конкурсу про надання послуг з управління житловими будинками та призначення управителя житлових будинків в м. Дніпро, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 31.05.2022 № 536 (пункт 9.1 договору управління).
Як зазначає позивач 14.12.2022 сталось затоплення приміщення №108 за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 31 гарячою водою через прорив теплової мережі за межами будинку. Протягом тривалого часу до приміщення надходила гаряча вода, внаслідок чого у нежитловому приміщенні були зіпсовані штучна складна стеля з ДВП, стеля штучна з ПВХ панелі, бетонне перекриття (побілка), стіни з гіпсокартонових листів пофарбовані, підлога з бетонної фігурної плитки, стіни залізобетонні, штучна стеля з ПВХ панелей, штучні стіни оздоблені пофарбованими шпалерами, підлога з лінолеумом, а також спортивний інвентар, меблі, та ін. 
Актом про залиття, складеним 14.12.2022 Федоріщевою А.В., за участі свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також представників КП «Коменергосервіс» та КП «Жилсервіс-5» (представники яких відмовились від підпису акту), підтверджується, що сталось залиття нежитлового (напівпідвального) приміщення за адресою АДРЕСА_3 внаслідок надходження гарячої води з люку та підвалу. Актом також зафіксовано, що у день затоплення постраждали: приміщення, коридор, меблі, шафа, лавки (3шт), диван (3шт), стеля, підлога з килимовим покриттям та підложкою, лінолеум, вентиляційні труби, вентиляція, електрика, проводка, плінтус, світильники, запобіжник, будматеріали, розетки, вікна, двері (3шт), обігрівач (а.с. 57, 58 том 1).
15.12.2022 за фактом залиття 14.12.2022 приміщення №108 за адресою АДРЕСА_3 , було візуально обстежено комісією у складі інженерів КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за результатами чого складено акт, який затверджений начальником КП «Жилсервіс-5» ДМР ОСОБА_15 (а.с. 59 том 1).
Зазначеним актом були зафіксовані наслідки залиття: вологі стіни, стеля, залита підлога та вказано на причину залиття - прорив теплової мережі за межами будинку.
Позивач зазначає, що відповідачі з моменту першого затоплення, яке мало місце 14.12.2022, не вжили будь-яких заходів по ліквідації наслідків затоплення, не провели роботи по усуненню прориву гарячої води, у зв`язку з чим, відбулося повторне залиття та повторне пошкодження внутрішнього оздоблення стелі і стін, а згодом з`явились пліснява, цвіль та грибок.
Так, 19.12.2022 у нежитловому приміщенні №108 за адресою АДРЕСА_3 сталось повторне залиття, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 неодноразово викликались представники КП «Жилсервіс-5» ДМР (управитель будинку відповідно до договору №С-2022/11 від 07.10.2022 року) та КП «Коменергосервіс» ДМР (підприємство постачальник теплоенергії). Однак тривалий час (протягом 9 днів) представники комунальних підприємств не з`являлись на виклики з метою обстеження приміщення та фіксації факту повторного залиття, встановлення причин залиття, більше того не з`являлись задля усунення аварійної ситуації, що сталась у мережі теплопостачання.
28.12.2022 за фактом залиття 19.12.2022 приміщення №108 за адресою АДРЕСА_3 , було візуально обстежено комісією у складі інженерів КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за результатами чого складено акт, який затверджений начальником КП «Жилсервіс-5» ДМР ОСОБА_15 (а.с. 60 том 1).
Зазначеним актом було зафіксовано наслідки залиття: вологі стіни, стеля, залита підлога та вказано на причину залиття - прорив теплової мережі за межами будинку.
На підтвердження розміру матеріального збитку, позивачем надано суду висновок судового експерта №7 від 28.03.2023, складений Судовим експертом Рибкіним Віктором Петровичем (а.с. 61-108 том 1) в якому встановлено, що судовим експертом 19.12.2022 візуально було встановлено, що внаслідок прориву теплової мережі за межами житлового будинку АДРЕСА_1 триває процес залиття нежитлового приміщення №108, що знаходиться в підвальному поверсі. Початок залиття почався за декілька годин до прибуття експерта на об`єкт дослідження. Також експертом було вказано (сторінка висновку №6): «з колодязя, що знаходиться поряд з житловим будинком АДРЕСА_1 , де розташоване нежитлове приміщення №108 виходила пара. При відкритті бетонного люка до колодязя було виявлено, що він повністю заповнений гарячою водою внаслідок прориву теплової мережі...». 28.12.2022 за фактом повторного залиття нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , що відбулось 19.12.2022, було візуально обстежено комісією у складі інженерів КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за результатами чого складено Акт від 28.12.2022, затверджений начальником КП «Жилсервіс-5» Іриною Бородіною. Зазначеним актом було зафіксовано наслідки залиття: вологі стіни, стеля, залита підлога та вказано на причину залиття - прорив теплової мережі за межами будинку.
Зокрема, відповідно до висновку судового експерта №7 від 28.03.2023 вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт щодо усунення збитків (матеріальної шкоди) у нежитловому приміщенні №108, що розташоване в підвальному поверсі за адресою вул. 20-річчя Перемоги, 31 м. Дніпро, внаслідок його залиття, які сталися 14.12.2022 та 19.12.2022 через прорив теплової мережі за межами будинку, складає 346198,00грн, в тому числі ПДВ 59483,62грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач-1 зазначає, що затоплення нежитлового приміщення не могло статися через прорив теплових мереж, які знаходяться на балансі відповідача-1, оскільки теплові мережі та точка вводу знаходиться з іншої сторони будинку, при цьому зазначає, що затоплення приміщення сталося через пошкодження внутрішньобудинкових мереж. Відповідач-2 заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що актами та судовим експертом встановлено, що безпосередньо затоплення приміщення сталося через прорив теплової мережі за межами будинку, у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги до відповідача-2 не підлягають задоволенню, а збитки відповідно повинен компенсувати відповідач-1.
Зазначене і є причиною виникнення спору.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Щодо позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 346198,00грн господарський суд зазначає наступне.
Статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У відповідності до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» наведені такі визначення:
- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;
- внутрішньо-будинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо);
- послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору;
- управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.
Судом встановлено, що Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради на підставі договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії №167/02-20 від 11.12.2020 та договору про дольову участь в наданні послуг з управління багатоквартирним будинком №С-2022/11 від 07.10.2022, укладених з позивачем, відповідач-2 є виконавцями щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а відповідач-1 є постачальником теплової енергії для потреб опалення.
Так, за змістом пункту 49 договору постачання виконавець (відповідач-1) зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства, які перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуги, що сталися з вини виконавця або на об`єктах, що перебувають у його власності (користуванні), у строки, встановлені законодавством; своєчасно реагувати на виклики споживача, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживача у зв`язку з порушенням порядку надання послуги.
Таким чином, на відповідача-1, як теплопостачальну організацію, нормами чинного законодавства та умовами договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії №167/02-20 від 11.12.2020, покладено обов`язок проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства, які перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуги, що сталися з вини виконавця або на об`єктах, що перебувають у його власності (користуванні), у строки, встановлені законодавством; своєчасно реагувати на виклики споживача, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживача у зв`язку з порушенням порядку надання послуги.
Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що внаслідок прориву теплової мережі за межами житлового будинку №31 по вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпрі відбулося залиття нежитлового приміщення №108, що знаходиться в підвальному поверсі. Відповідно до актів від 14.12.2022, 15.12.2022, 28.12.2022 та висновку судового експерта залиття нежитлового приміщення, яке належить позивачу, сталося в наслідок прориву теплової мережі за межами будинку, тобто в межах відповідальності відповідача-1 - Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять зворотнього, а також те, що до обов`язків відповідача-1 входить утримання мережі в належному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг, господарський суд зазначає, що відповідачем-1 неналежним чином виконувались його обов`язки щодо обслуговування теплових мереж, що призвело до залиття приміщення, яке належить позивачу.
Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
У відповідності до частини третьої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньо-будинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 1.2 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №71, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.03.2007 за № 197/13464 (далі - Правила №71), положення цих правил поширюються на суб`єктів відносин у сфері теплопостачання (в тому числі, які мають власні джерела теплопостачання), що займаються виробництвом, передачею та постачанням теплової енергії або є споживачами теплової енергії незалежно від їхньої відомчої належності та форм власності, перетворення, що є складовою частиною системи заходів щодо організації виробництва, постачання та споживання теплової енергії. Ці правила також призначено для організацій незалежно від їхньої відомчої належності та форм власності, що здійснюють проектування, підготовку кадрів для теплових господарств, монтаж, налагодження, обслуговування і ремонт теплових установок і мереж, а також для здійснення функцій державного енергетичного нагляду за технічним станом і організацією експлуатації теплових установок і мереж та режимами споживання теплової енергії. 
Організація експлуатації теплових установок та мереж, їх ремонтів, налагодження випробувань здійснюється відповідно до вимог НД і повинна забезпечувати дотримання встановлених показників (температурних графіків, тиску та витрат теплоносія тощо), надійність і економічність роботи устаткування, охорону праці відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, пожежну та техногенну безпеку відповідно до чинних НД (пункт 5.1.1 Правил № 71).
Постачальники теплової енергії незалежно від їхньої відомчої належності та форм власності відповідають за забезпечення споживачів тепловою енергією нормативної якості відповідно до договірних обов`язків з дотриманням установлених режимів постачання за умови додержання споживачами належного технічного стану тепловикористовувальних установок та внутрішніх (абонентських) теплових мереж (пункт 5.1.4 Правил № 71). 
Експлуатуюча теплову мережу організація здійснює контроль гідравлічних випробувань на міцність і щільність теплових мереж, систем теплопостачання та теплоспоживання, обладнання теплових пунктів споживача після їх монтажу або ремонту на встановлений НД тиск, який не повинен перевищувати від максимально допустимого пробного тиску для даних мереж, арматури, устаткування (пункт 6.3.13 Правил № 71). 
Організація, що експлуатує теплову мережу, здійснює постійний контроль якості мережної води в подавальному і зворотному трубопроводах магістралі відповідно до вимог пункту 6.8.9, виявляє споживачів, які погіршують якість мережної води (пункт 6.3.14 Правил № 71). 
Організація, що експлуатує теплову мережу, повинна систематично, за графіком, здійснювати контроль стану будівельних конструкцій, трубопроводів і устаткування, антикорозійного покриття і теплової ізоляції трубопроводів теплової мережі із застосуванням сучасних ЗВТ і методів діагностики. Слід вести облік, систематизацію та аналіз виявлених дефектів за видами устаткування, виявляти причини, розробляти і впроваджувати заходи до запобігання виникненню дефектів (пункт 6.3.27 Правил № 71). 
Отже, приймаючи до уваги наведені правові норми, відповідач-1, повинен довести, що прориви 14.12.2022 і 19.12.2022 на інженерній мережі гарячого водопостачання, сталися не з його вини.
Разом з тим, відповідачем-1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прорив інженерних мереж гарячого водопостачання та як результат залиття нежитлового приміщення, що належить позивачу, стався не з вини Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради.
На підтвердження розміру матеріального збитку, позивачами надано суду висновок судового експерта №7 від 28.03.2023, виконаних судовим експертом Рибкіним Віктором Петровичем.
Відповідно до висновку судового експерта №7 від 28.03.2023 вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт щодо усунення збитків (матеріальної шкоди) у нежитловому приміщенні №108, що розташоване в підвальному поверсі за адресою вул. 20-річчя Перемоги, 31 м. Дніпро, внаслідок його залиття, які сталися 14.12.2022 та 19.12.2022 через прорив теплової мережі за межами будинку, складає 346198,00грн, в тому числі ПДВ 59483,62грн.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).
Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами першою, другою та третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази в їх сукупності доводять повний склад цивільного правопорушення безпосередньо тільки відповідача-1 і зокрема, наявність вини лише відповідача-1. Наведене є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача-1 та відмови в позові в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача-2.
З огляду на викладене, з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Федоріщевої Анни Валеріївни підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 346198,00грн.
Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 30000,00грн господарський суд зазначає наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 Цивільного кодексу України).
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частина п`ята статті 23 Цивільного кодексу України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 Цивільного кодексу України).
Відповідно до абз. 1, 3 п. 3 постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
При визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (частина друга статті 8 Конституції України).
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Однак, реалізація конституційного права залежить від вимог іншого законодавства. Права та гарантії, передбачені Конституцією України, є базовими та загальними, вони конкретизуються у законодавстві, прийнятому на підставі положень Конституції України.
У даному випадку право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, не заперечується, проте насамперед позивач повинен довести сам факт завдання йому шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частина перша статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
Відтак, суди захищають порушені права та охоронювані законом інтереси лише при встановленні факту порушення таких прав.
Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації позивача внаслідок дій/бездіяльності відповідачів.
Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів 30000,00грн моральної шкоди - необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом не оцінюється, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин судовий збір та витрати на проведення будівельно-технічного дослідження покладається на відповідача-1. Так, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 5192,97грн та судові витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 10122,80грн.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77– 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Федоріщевої Анни Валеріївни до Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради, Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради про солідарне стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, в розмірі 346198,00грн та моральної шкоди у розмірі 30000,00грн – задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради (49081, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 6-Б, ідентифікаційний код 36639101) на користь Фізичної особи-підприємця Федоріщевої Анни Валеріївни ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 346198,00грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 5192,97грн та судові витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 10122,80грн.
Відмовити в задоволені позову в частині солідарного стягнення з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради та Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Федоріщевої Анни Валеріївни моральної шкоди у розмірі 30000,00грн
Відмовити в задоволені позову в частині солідарного стягнення з Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Федоріщевої Анни Валеріївни матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, в розмірі 346198,00грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 22.05.2026.

Суддя В.О. Татарчук