РІШЕННЯ
Іменем України

24 червня 2026 року 
м. Київ
справа №990/543/25
адміністративне провадження № П/990/543/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Васильєвої І.А. (головуючий суддя), суддів: Дашутіна І.В., Олендера І.Я., Хохуляка В.В., Юрченко В.П., 
за участю секретаря судового засідання: Лопушенко О.О.,
учасників справи:
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Таркаєвої Олександри Сергіївни
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 
до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
10 листопада 2025 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому просить суд:
1) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.09.2025 №428/ас-25, прийняте у складі Колегії № 4, яким визнано ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.
2) зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України повторно розглянути питання щодо визначення здатності кандидата на посаду судді ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом у цьому рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосила на протиправності оскаржуваного рішення, оскільки воно прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Зокрема, позивач пояснює, що у оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою проставлення 0 балів за критерієм «Доброчесність та професійна етика» є припущення членів Колегії, що рівень її доходів забезпечував лише базові потреби, але, на думку відповідача, їх було недостатньо для утримання нерухомості та транспортного засобу, оскільки останні перебувають, на думку відповідача, в незадовільному стані та, згідно припущень відповідача, потребують постійного ремонту, що свідчить про невідповідність рівня життя позивача задекларованим доходам.
Другим порушенням, яке призвело до визнання її недоброчесною був факт, нібито, наявності конфлікту інтересів між професійними обов`язками адвоката та особистими інтересами, зокрема відповідач зазначає: що продавцем земельної ділянки, придбаної її сином, був клієнт адвоката ОСОБА_4, інтереси якого вона представляла як адвокат. Кандидат особисто була присутня під час передачі коштів та фактично супроводжувала та сприяла купівлі-продажу земельної ділянки на користь її сина.
За переконанням позивача оцінка її особистої та соціальної компетентності зроблена упереджено, необ`єктивна та в штучно створеній ситуації стресу, оскільки рішення Вищої кваліфікаційної суддів України від 25.09.2025 № 428/ас-25 не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, як наслідок є таким, що суперечить власним нормативно-правовим актам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Додає, що Комісією протиправно не оцінено в балах кожен окремо показник критеріїв професійної етики та доброчесності, що свідчить про вибірковість та свавільність поведінки відповідача та порушення прав позивача на прозоре оцінювання її здібностей. 
Також позивач зауважує, що Громадська рада доброчесності всебічно дослідивши відомості щодо неї не знайшла підстав для висновку про її недоброчесність чи неетичність, а тільки зробила свої зауваження щодо «стабільно низького доходу» позивача, ніби-то, заниженої вартості автомобіля та квартири, інформацію відносно чого позивачем спростовано у поясненнях від 19.09.2025.
За переконанням позивача, така кількість балів, пояснюється окремою думкою члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Олега Коліуша, в якій членом зазначено, що він погоджується в цілому зі спірним рішенням, однак зауважив, що: «пунктом 5.8 Положення передбачається, що вага критеріїв доброчесності та професійної етики під час кваліфікаційного оцінювання становить 300 балів. Відповідно до пункту 5.12 кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225». «З метою запобігання зазначеним ризикам та забезпечення прозорості кваліфікаційного оцінювання, на мою думку, в Положенні необхідно передбачити оцінювання відповідності суддів (кандидатів) критерію доброчесності в абсолютному значенні, тобто чи суддя (кандидат) відповідає критерію, чи не відповідає».
При цьому, позивач зауважує, що стабільно низький її дохід описувався і у рішенні ГРД від 15.09.2025, однак ГДР не вважало дану підставу визнання її недоброчесною. Додає, що описані у рішенні Комісією роки її доходів 2021-2023 були роками дійсно великого кризису, горя і позивачці було не до збільшення власних доходів.
За твердженням позивача, рівень її життя абсолютно дозволяє жити і на такі суми, оскільки в середньому за газопостачання вона сплачувала і в той період і зараз від 27.70 до 63.00 грн в місяць, за доставку газу - 14,28 грн. в місяць, за водопостачання - в середньому - 224 грн, електроенергія в середньому 700 - 800 грн. Тобто, за комунальні послуги в середньому вона сплачує близько 1000 грн., тоді як інші прямі витрати вона не несе.
Пояснює, що твердження Комісії, що рівень доходів, отриманих кандидатом, фактично забезпечував лише базові потреби, але їх було недостатньо для утримання нерухомості та транспортного засобу, ураховуючи те, що вказане майно та транспортний засіб перебувають у незадовільному стані та потребують постійного догляду та ремонту є не зовсім правильним, оскільки щодо транспортного засобу «HONDA CIVIC», 2007 року, то вона пояснила Комісії, що вказаний транспортний засіб є гібридом, акумулятор якого вмонтовано в заднє сидіння, складається з 12 бамбукових батарей, випуск яких вже припинено, тобто їх неможливо замінити на нові. Відповідно, цей акумулятор часто виходить з ладу, що є незручним, тим більше в дорозі. Разом з тим, вона не зазначала, що такий транспортний засіб потребує постійного ремонту, навпаки, ремонт даного автомобіля провести неможливо, оскільки такий акумулятор (12 бамбукових батаррей) знято з виробництва.
Щодо рівня її життя, то позивач зауважила, що останній раз вона була за кордоном в 2013 році, а до цього в 1998 році. Також звертає увагу, що за 25 років юридичного стажу у неї є незначні заощадження, які не перебільшують суму 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (2021 рік - 113 500 грн., 2022 рік - 124 050 грн., 2023 рік - 134 200 грн.), які, у випадку крайньої необхідності, витрачає. Додає, що вона живе як живуть переважна більшість населення України.
Щодо, конфлікту інтересів між професійними обов`язками адвоката та особистими інтересами, зокрема, як зазначив відповідач: «Продавцем земельної ділянки, придбаної її сином, був клієнт адвоката ОСОБА_4, інтереси якого вона представляла як адвокат. Кандидат особисто була присутня під час передачі коштів та фактично супроводжувала та сприяла купівлі-продажу земельної ділянки на користь її сина», то позивач вважає таке твердження безпідставним та необґрунтованим, оскільки питання, нібито, наявного конфлікту інтересів, не було зазначено ні в рішенні ГРД, ні в листі Комісії від 19.09.2025., у зв`язку з чим було порушено право на захист і надання обґрунтованих пояснень з цього приводу,
Однак, з даного питання позивач зазначає, що дійсно гр. ОСОБА_4 надав їй нотаріальну довіреність від 05.04.2018, в якій, стверджуючи попередню домовленість, цією довіреністю уповноважив ОСОБА_1 (не адвоката), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , представляти його та всі його інтереси у відповідному уповноваженому органі з питань виділу, надання в користування та приватизації будь-якої земельної ділянки та в подальшому продати набуту земельну ділянку будь-кому, визначеному повіреній особі на власний розсуд, за ціну і на умовах, на власний розсуд. Дана довіреність була видана терміном на три роки з правом передоручення наданих повноважень.
На виконання вказаної нотаріальної довіреності, нею була подана заява до Ужгородської міської ради про отримання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 , як учаснику бойових дій, замовлена технічна документація з землеустрою, подана до Ужгородської міської ради, внаслідок чого земельна ділянка була передана ОСОБА_4 згідно Витягу з рішення Ужгородської міської ради 1989, виданого Ужгородською міською радою 04.06.2020.
В подальшому, нею, на виконання вищевказаної довіреності від 05.04.2018., було замовлено незалежну оцінку вартості даної земельної ділянки, вартість якої згідно Звіту про експертно - грошову оцінку земельної ділянки, зробленої ТОВ «Експерт Рейтинг» 06.07.2020, складала 471 377 грн., як наслідок обговоривши з довірителем методи її продажу, з метою економії витрат на рекламу, вона повідомила ОСОБА_4 що її повнолітній син, який проживав окремо від позивача, бажає придбати дану земельну ділянку за вартістю, визначеною незалежним експертом, на що ОСОБА_4 погодився, у зв`язку з чим жодних претензій щодо виконання довіреності, отримання коштів та переходу права власності ОСОБА_4 не висловлював. Після обговорення ціни продажу та отримання ОСОБА_4 коштів від її сина ОСОБА_3 в її присутності, через декілька днів був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2020, який вона підписала, представляючи інтереси власника земельної ділянки та виконуючи його довіреність від 05.04.2018. Додає, що її довіритель самостійно підписати договір не міг, оскільки був вимушений повертатися на військову службу.
Відтак, позивач наголошує, що жодного конфлікту інтересів в даній ситуації не було, а вона діяла в якнайкращих інтересах Клієнта, зекономила його кошти на рекламу для продажу земельної ділянки, замовила визначення ринкової вартості незалежним шляхом і вартість була визначена дуже високою.
Враховуючи викладене, позивач зауважує, що в оскаржуваному рішенні відповідач всупереч затвердженому ним же порядку та методології кваліфікаційного оцінювання не застосував показники, за якими визначається відповідність судді (кандидата на посаду суді) критеріям професійної етики та доброчесності, як наслідок, не навів мотивів, за яких ВККСУ дійшла висновку про невідповідність критеріям особистої компетентності, доброчесності та етики, що є підставою для скасування такого рішення Комісії згідно із пунктом 4 частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII.
У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач надіслав відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 63-70), а також додаткові пояснення від 06.05.2026 (т. 2 а.с. 173-174), в яких представник відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимог. Підставами для відмови у задоволенні позовних вимог вказано те, що оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим та прийнятим у порядку та спосіб, передбаченим законодавством.
У судовому засіданні, представник відповідача також просила відмовити у задоволенні позовних вимог, наголосивши на правомірності оскаржуваного рішення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які Комісією було досліджено під час прийняття спірного рішення.
Позивач надіслала відповідь на відзив (т. 2 а.с. 87-95), в якій повторно просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що твердження, зазначені у відзиві на позовну заяву не спростовують обставин, викладених у ній, не обґрунтовують законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного рішення відповідача, навпаки доводить, що під час проведення співбесіди та формуванні рішення від 25.09.2025 № 428/ас-25, Комісія діяла упереджено, її висновки є необґрунтованими, недобросовісними; нерозсудливими, прийняті без дотримання принципу рівності перед законом, без запобігання всім формам дискримінації; непропорційно, а саме без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відповідач не обґрунтував виставлені бали, за кожний критерій особистої компетентності, взагалі діяв всупереч вимогам закону, не оцінивши а балах критерії доброчесності та професійної етики, мотиви, на підставі яких приймалось оскаржуване рішення та виставлялись занижені бали, не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
У додаткових поясненнях від 13.03.2026 (т. 2 а.с. 142-143) позивач додаткового наголосила, що спірне рішення Комісії містить не просто недоліки мотивування/обґрунтування, а прийняте з порушенням принципу правової визначеності та пропорційності, а також прийняте з порушенням правил доказування.
У додаткових поясненнях від 07.05.2026 (т. 2 а.с. 176-177) позивач, зокрема, зазначила, що її декларація є еталоном доброчесності. Її чесність полягає в декларуванні позивачем того, що у неї є, а не у штучному нарощуванні фінансових показників, а рівень її життя дозволяє їй жити на задекларовані позивачем суми.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, Суд встановив такі обставини.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами та доповненнями) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, зокрема в апеляційних господарських судах.
До Комісії у встановлений строк із заявою про участь у Конкурсі звернулась і ОСОБА_1 ..
Рішенням Комісії від 04.03.2024 № 48/ас-24 позивача допущено до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в Конкурсі.
Рішенням Комісії від 19.06.2024 № 184/зп-24 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, в тому числі позивача.
Рішенням Комісії від 17.04.2025 № 89/зп-25 затверджено загальні результати першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах Конкурсу та допущено, зокрема, ОСОБА_1 до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
Відповідно до протоколу повторного розподілу між членами Комісії від 19.05.2025 доповідачем за результатами розгляду матеріалів кандидата на посаду судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 визначено члена Комісії Коліуша О.Л. 
26.05.2025 Комісія звернулась до ОСОБА_1 щодо надання пояснень та доказів (за наявності), які, на думку кандидата, підтверджують її відповідність критеріям особистої та соціальної компетентності. 06.06.2025 до Комісії надійшли пояснення позивача. 
16.09.2025 на адресу Комісії надійшло рішення ГРД про надання Комісії інформації стосовно кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_1 .
Рішенням Комісії від 25.09.2025 № 428/ас-25, ОСОБА_1 визнано такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді (т. 1 а.с. 18-24).
Вважаючи свої права порушеними, а рішення Комісії від 25.09.2025 № 428/ас-25 протиправним, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.
Відповідно до частини третьої статті 127 Конституції України на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою. Законом можуть бути передбачені додаткові вимоги для призначення на посаду судді.
Аналогічні за змістом вимоги до особи, яка може бути призначена на посаду судді, закріплені і у частині першій статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Статтею 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вимоги до кандидатів на посаду судді апеляційного суду. 
Так, частиною першою цієї статті передбачено, суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог:
1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років;
2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років;
3) має досвід професійної діяльності адвоката, у тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення, щонайменше сім років;
4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1- 3 цієї частини, щонайменше сім років.
Пунктом 2 частини першої статті 79-2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.
Згідно з частиною другою статті 79-3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 цього Закону.
Згідно частиною четвертою статті 79-3 Закону № 1402-VIII ВККС:
1) на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді;
2) проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду;
3) проводить спеціальну перевірку стосовно кандидатів на посаду судді, допущених до етапу дослідження досьє та проведення співбесіди кваліфікаційного оцінювання, відповідно до статті 75 цього Закону. Результати спеціальної перевірки враховуються при ухваленні рішення Комісії за результатами кваліфікаційного оцінювання;
4) за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає рейтинг для участі у конкурсі кандидатів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, визначає переможця конкурсу на зайняття вакантної посади судді у відповідному суді та ухвалює рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді.
Законом України від 09.12.2023 № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 3511-IX) та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», який набрав чинності 30.12.2023, внесено зміни до Закону № 1402-VIII, зокрема викладено в новій редакції розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57 - 61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».
За змістом пункту 57, який згідно із Законом України від 20.11.2024 № 4072-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту» (далі - Закон № 4072-IX) змінений на пункт 57-1, ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.
ВККС проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, передбаченого цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-IX.
Завдання, підстави, порядок проведення та етапи кваліфікаційного оцінювання визначено у главі 1 «Кваліфікаційне оцінювання суддів» розділу V «Кваліфікаційний рівень судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»
Статтею 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією з метою визначення здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.
Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Комісією.
Відповідно до положень частини першої статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.
Згідно з частиною дев`ятою статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє.
Так, рішенням ВККС України від 22 січня 2025 року №20/зп-25 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення №20/зп-25), 
Відповідно до пунктів 1.1 ? 1.4 вказаного Положення, кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійна, особиста, соціальна), доброчесності та професійної етики.
Метою кваліфікаційного оцінювання є встановлення рівня компетентності, доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді).
Завданням кваліфікаційного оцінювання є встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійна, особиста, соціальна), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками.
Основними принципами кваліфікаційного оцінювання є автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для суддів (кандидатів на посаду судді).
Розділ 2 Положення №20/зп-25 передбачає показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
2.1. Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: 2.1.1. Когнітивні здібності. 2.1.2. Знання історії української державності. 2.1.3. Загальні знання у сфері права. 2.1.4. Знання зі спеціалізації суду відповідного рівня. 2.1.5. Здатність практичного застосування знань у сфері права у суді відповідного рівня та спеціалізації. 2.2. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. 
Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності оцінюються на підставі результатів складення кваліфікаційного іспиту.
2.3. Організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст тестувань, практичних завдань, методику оцінювання результатів іспиту визначено Положенням про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів.
2.4. Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: 2.4.1. Рішучість та відповідальність. 2.4.2. Безперервний розвиток. 
2.5. Рішучість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) вчасно приймати та не відкладати рішення у значущій для людини ситуації, навіть складні та непопулярні.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику рішучості, якщо вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні; не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі; демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових/понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками.
2.6. Відповідальність - це здатність судді (кандидата на посаду судді) брати на себе відповідальність за рішення та їх наслідки.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику відповідальності, якщо вміє оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення; приймає повну особисту відповідальність за свої рішення та їх наслідки; у разі виникнення перешкод та ускладнень не шукає можливості перекласти відповідальність на інших або зняти з себе відповідальність, посилаючись на зовнішні обставини.
2.7. Безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля судді (кандидата на посаду судді) щодо професійного саморозвитку.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.
2.8. Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію соціальної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками. 2.8.1. Ефективна комунікація. 2.8.2. Ефективна взаємодія. 2.8.3. Стійкість мотивації. 2.8.4. Емоційна стійкість.
2.9. Ефективна комунікація - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно використовувати комунікацію як інструмент для формування повного розуміння ситуації, встановлення взаєморозуміння та консенсусу у взаємодії з іншими.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної комунікації, якщо вміє чути та розуміти точку зору інших; чітко та структуровано доносить свою позицію; обґрунтовує свої рішення раціональними, цілісними та послідовними аргументами; здатний відстоювати свою позицію та впливати на думку інших; впевнено та переконливо виступає перед аудиторією.
2.10. Ефективна взаємодія - це здатність судді (кандидата на посаду судді) будувати конструктивні стосунки з колегами та іншими представниками професійного середовища на основі професійних цілей та цінностей, а не особистих інтересів.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної взаємодії, якщо проявляє повагу та докладає свідомих зусиль для розуміння інших точок зору; не провокує сам та не допускає виникнення міжособистісних конфліктів; здатний вживати ефективних заходів для вирішення робочих суперечок.
2.11. Стійкість мотивації - це усвідомлена мотивація судді (кандидата на посаду судді) до тривалого виконання професійних обов`язків судді в межах закону.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику стійкості мотивації, якщо має та демонструє усвідомлену (не ситуативну) мотивацію до роботи на посаді судді; розуміє всі виклики та складнощі такої роботи; може переконливо пояснити, що мотивує його до роботи на посаді судді (ці фактори співпадають із реальними умовами роботи в межах правого поля);
має сталу та усвідомлену мотивацію до служіння суспільству та розбудови правової держави.
2.12. Емоційна стійкість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно управляти своїми емоційними станами.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику емоційної стійкості, якщо він на прикладах доводить свою здатність проявляти емоційну стійкість у стресових ситуаціях та під психологічним тиском; переконливо на прикладах розповідає, як відновлюється від стресу та напруги у професійній діяльності, та демонструє під час співбесіди здатність утримувати фокус та зберігати емоційну рівновагу, відповідаючи на запитання членів Комісії, в тому числі складні та провокаційні (зокрема, щодо статків, доходів, доброчесності тощо).
2.13. Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками: 2.13.1. Незалежність. 2.13.2. Чесність. 2.13.3. Неупередженість. 2.13.4. Сумлінність. 2.13.5. Непідкупність. 2.13.6. Дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті. 2.13.7. Законність джерел походження майна, відповідність рівня життя судді (кандидата на посаду судді) або членів його сім?ї задекларованим доходам, відповідність способу життя судді (кандидата на посаду судді) його статусу.
2.14. Для оцінки відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики Комісією враховуються Єдині показники для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді), затверджені Вищою радою правосуддя.
2.15. Показники, визначені пунктами 2.4, 2.8, 2.13 цього Положення, оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіди.
2.16. Для встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання за визначеними цим Положенням показниками також може бути досліджено загальновідому і загальнодоступну інформацію.
2.17. У разі якщо інформація (відомості, дані) стосовно судді (кандидата на посаду судді) стала відома під час проведення співбесіди, така інформація (відомості, дані), якщо це можливо, невідкладно долучається членом Комісії - доповідачем до суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) та досліджується для встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання.
Пунктами 6.21 - 6.24 Положення № 20/зп-25 визначено, що співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію. Послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників з метою ухвалення остаточного рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Співбесіда проходить в засіданні Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язково обговорюються із суддею (кандидатом на посаду судді) дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.
Пунктами 5.1, 5.2, 5.5 Положення № 20/зп-25 передбачено, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання встановлюється членами Комісії шляхом оцінки відповідності визначеним показникам. Оцінка відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.
Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає показнику відповідності критерію кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання ним більше нуля балів за такий показник. У випадку, якщо суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає одному показнику, такий суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критерію. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає критеріям соціальної та особистої компетентності, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв за результатами їх оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
Частина перша статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
При цьому, частина друга цієї статті передбачає, що суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
Таким чином, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає порядок та умови призначення, зокрема на посаду судді апеляційного суду, яке здійснюється за результатами кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу, який уповноважена проводити ВККС України. При цьому одним з етапів кваліфікаційного оцінювання є дослідження досьє та проведення співбесіди. Саме на етапі співбесіди Комісія перевіряє відповідність судді (кандидата на посаду судді) вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. При цьому у Положенні №20/зп-25 Комісія роз`яснила як зміст критеріїв, так і їх складові, передбачивши низку показників. Останні також розтлумачені з точки зору конкретних якостей, які оцінюються в межах кожного з них.
У межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді, з урахуванням мети і завдань його проведення, обов`язком (повноваженням) ВККС є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного.
За своєю правовою природою діяльність Комісії полягає в обов`язку держави перед суспільством сформувати такий суддівський корпус, представники якого за їхніми якостями не викликали б недовіри у громадян України. Зважаючи, що надані суддям повноваження тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм, й зазначені цінності є передумовами довіри суспільства до здійснення правосуддя, ВККС зобов`язана перевірити компетентність, професійну етику та доброчесність судді.
Комісія з огляду на свій правовий статус повинна визначити, чи відповідає поведінка судді / кандидата на посаду судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23), а також у Кодексі суддівської етики.
Основоположні принципи впроваджені у національну систему правил і норм, що формують моральний аспект поведінки суддів, та викладені, зокрема, у Кодексі суддівської етики, затвердженому у новій редакції рішенням ХХ (чергового) з`їзду суддів України від 18 вересня 2024 року.
Відповідно до цього Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
Крім того, суддя повинен проявляти стриманість, виваженість, обачність та поміркованість у висловленні своїх поглядів і думок за будь-яких обставин. Суддя не може робити публічних заяв та / або коментарів, які компрометують звання судді або підривають авторитет правосуддя. Суддя має уникати публічних заяв і коментарів щодо справ, які перебувають у його / її провадженні та інших суддів, не піддавати сумніву судові рішення, що набрали законної сили.
За загальними правилами Кодексу суддівської етики судді зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку із чим беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і в позасудовій поведінці.
Згідно з положеннями Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів на 316-й нараді заступників міністрів від 11 березня 1980 року, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
В аспекті наведеного необхідно вкотре зазначити, що повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому оцінювання відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
Жоден інший суб`єкт чи орган, зокрема й суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.
Такий підхід неодноразово висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 07.04.2021 у справі № 9901/87/19, від 14.11.2024 у справах № 990/139/24, № 990/71/24 та від 19.03.2026 у справі № 990/329/25 і є застосовним до спірних правовідносин.
Варто також врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо меж дискреції ВККС у конкурсних процедурах (постанови від 20 березня 2025 року у справі № 990/85/24, від 28 листопада 2024 року у справі № 990/92/24). Такі висновки хоча і сформульовані у правовідносинах, пов`язаних із конкурсною процедурою добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, однак безпосередній підхід є застосовним і до конкурсних процедур на зайняття вакантних посад суддів, зокрема, апеляційних судів.
Межі дискреції ВККС у конкурсній процедурі на зайняття вакантних посад суддів, у тому числі в апеляційних судах, зокрема і прийняття рішення за результатами проведення співбесіди з кандидатами, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Процес розгляду Комісією питання про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді, як і прийняте за результатом цього процесу рішення, мають бути зрозумілим як суддям (кандидатам на посаду судді), щодо яких їх ухвалено, так і незалежному сторонньому спостерігачу.
Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи / пояснення судді (кандидата на посаду судді) взято до уваги і, що важливо, давати розуміння, чому і чим керувалася ВККС, коли оцінювала відповідність цього судді (кандидата на посаду судді) критеріям компетентності, доброчесності чи професійної етики.
Отже, одним із завдань адміністративного судочинства є перевірка реалізації суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень, зокрема, за критеріями обґрунтованості, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Визначальним критерієм правомірності рішення ВККС про не підтвердження здатності кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному апеляційному суді в аспекті їх відповідності критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики є встановлення Комісією обставин, які мають істотний вплив на прийняття рішення, та мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків.
ВККС відповідно до свого статусу, повноважень, встановленого законом порядку, мети і завдань, які перед нею стоять, вільна у виборі підстав і, керуючись власною оцінкою цих підстав, вправі визнати кандидата таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Проте нормативне визначення підстав оскарження рішення ВККС щодо кандидата на посаду судді у зв`язку з тим, що рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, означає, що підстави для визнання кандидата таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної тощо), професійної етики, доброчесності, мають існувати та не повинні бути формальними, номінальними чи декларативними.
Суд повинен забезпечити, щоб реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання не була свавільною.
Відтак, спірне рішення з урахуванням доводів позивача у цій справі потребує здійснення всебічної оцінки на предмет відповідності його вимогам, визначеним пунктом 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.
Так, з матеріалів справи вбачається, що спірне рішення ВККС України від 25.09.2025 № 428/ас-25 ухвалене і підписано повноваженим складом (колегією Комісії) і в ньому є посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків про не підтвердження ОСОБА_1 здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному.
У даній справі Верховний Суд, не вдаючись до переоцінки фактів та доказів, які у рішенні ВККС України вказані як підстави для визнання позивача такою, що не відповідає показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, а також як підстави для зменшення балів позивачу за показниками, які враховуються для установлення рівня відповідності кандидата критеріям професійної етики та доброчесності, вважає за необхідне перевірити обґрунтованість висновків Комісії в оскаржуваному рішенні саме щодо означених вище фактів і в цьому контексті виходить з наступного.
Насамперед слід зазначити, що у межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді, з урахуванням мети і завдань його проведення, обов`язком (повноваженням) ВККС України є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного.
Отже, відносно перевірки Судом забезпечення Комісію в оскаржуваному рішенні мотивів його прийняття на відповідність показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики, то Суд виходить з наступного.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 березня 2026 року у справі №990/329/25, під час оцінювання відповідності кандидата на посаду судді критеріям особистої та соціальної компетентностей ключову роль відіграє співбесіда. Саме під час безпосереднього спілкування члени Комісії можуть сформувати цілісне уявлення про кандидата, зокрема оцінити його здатність самостійно ухвалювати рішення у складних обставинах, готовність нести персональну відповідальність за результати професійної діяльності, а також усвідомлення необхідності постійного професійного розвитку, вдосконалення знань і навичок.
Крім того, співбесіда дозволяє перевірити здатність кандидата до відкритого діалогу, його реакцію на критичні запитання, готовність визнавати власні помилки та ефективно взаємодіяти з іншими в умовах психологічного навантаження.
Важливе значення відіграє здатність кандидата детально та переконливо пояснити твердження, викладені в мотиваційному листі, а також надати чіткі й узгоджені пояснення щодо наданої ним інформації, яка підтверджує відповідність показникам особистої і соціальної компетентностей.
Отже, саме співбесіда формує остаточну оцінку кандидата на посаду судді. У зв`язку із цим характер оцінювання має індивідуальний характер і здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
Порядок оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей є відмінним від порядку оцінювання за критеріями професійної етики і доброчесності. Саме під час оцінювання судді (кандидата на посаду судді) на його відповідність критеріям професійної етики і доброчесності Комісія зобов`язана керуватися презумпцією відповідності судді (кандидата на посаду судді) таким критеріям (пункт 5.9 Положення №20/зп-25). Виключно у разі вмотивованого спростування Комісією цієї презумпції гарантовані судді (кандидату на посаду судді) 300 балів можуть бути зменшені. Натомість оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей здійснюється за його активної участі в підтвердженні власної відповідності встановленим показникам критеріїв. У цьому випадку саме на суддю (кандидата на посаду судді) покладається обов`язок довести свою відповідність цим критеріям, а Комісія, оцінивши надані суддею (кандидатом на посаду судді) пояснення, за своїм внутрішнім переконанням виставляє конкретні бали, які не можуть бути вищими за максимальні, встановлені для відповідного показника.
Так, зі змісту оскаржуваного рішення щодо критерію професійної компетентності, Судом встановлено, що загальний результат складеного ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту становить 356,5 бала, що свідчить про підтвердження нею здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм професійної компетентності.
Надалі, досліджуючи мотиви оцінювання Комісією відповідності ОСОБА_1 за критерієм особистої компетентності, то Судом встановлено, що як зафіксовано в оскаржуваному рішенні Комісія дійшла висновку, що під час співбесіди кандидат не продемонструвала здатності чітко та впевнено відстоювати власну позицію в складних чи суперечливих питаннях. Зокрема, у відповідях щодо співвідношення принципу законності й верховенства права кандидат висловлювала суперечливі твердження: спочатку зазначила про те, що судді достатньо «просто виконувати закон», але згодом фактично визнала хибність цієї тези, погодившись, що законне рішення може бути несправедливим.
Комісія також зазначила, що кандидат має загальне уявлення про важливість відповідальності судді та визнає можливість судових помилок, у тому числі на рівні апеляційного суду, але обмежується формулюванням «не бажано, щоб він помилявся», без наведення аргументів щодо запобігання таким помилкам чи особистої відповідальності в цьому процесі.
Крім того, Комісія також мотивувала, що незважаючи на періодичне проходження семінарів, кандидат продемонструвала поверхневі знання, що ставить під сумнів ефективність її професійного розвитку. Зокрема, посилання кандидата на частину другу статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, як на «нове для себе відкриття», може свідчити про недостатній рівень її фахової підготовки навіть після багатьох років практики.
При цьому, у рішенні зафіксовано, що дослідивши письмові пояснення кандидата та обговоривши під час співбесіди показники особистої компетентності, члени Комісії індивідуально оцінили критерій особистої компетентності такими балами: за показниками рішучість та відповідальність (18, 16, 17), середній бал, розрахований згідно з пунктом 5.7 Положення, становить 17,00; безперервний розвиток (15, 17, 16), середній бал, розрахований згідно з пунктом 5.7 Положення, становить 16,00; загальний бал за критерій - 33,00.
Тобто, Суд зазначає, що надана позивачем інформація письмово та під час співбесіди не продемонстрували належний рівень рішучості, відповідальності та безперервного розвитку, у зв`язку з чим, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з позивачем, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий ОСОБА_1 за критерієм особистої компетентності, становить 33 бала із 50 можливих, що є нижчим за 75% (37,5 бала) від максимально можливого бала, з огляду на що Комісія виснувала, що позивач не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм особистої компетентності.
Щодо показника критерію соціальної компетентності, то Судом встановлено, що за результатами проведеної з позивачем співбесіди, Комісія виснувала, що кандидат не продемонструвала належного рівня соціальної компетентності, з огляду на те, що хоча ОСОБА_1 і декларувала відкритість та готовність до конструктивного діалогу під час співбесіди, її відповіді були надмірно загальними та не містили чітких прикладів налагодження комунікативних процесів. Відповіді ОСОБА_1 є декларативними, суперечливими та нещирими. Кандидат вказала про своє прагнення «служити закону чесно» та стверджувала, що матеріальна складова статусу судді для неї перебуває «на п`ятому місці» і що «не в грошах щастя». Водночас, визнала, що, здійснюючи адвокатську діяльність, бажала б заробляти більше, зауважуючи, що на посаді судді буде отримувати більший дохід, що «дасть їй можливість зробити ремонт у будинку та у квартирі».
Комісія у рішенні також мотивувала, що кандидат у деяких питаннях уникала прямої відповіді. На питання «Ви вважаєте себе успішним адвокатом?» кандидат відповіла: «Я вважаю себе чесним і порядочним адвокатом», однак, не згадала показники ефективності роботи, результативності справ чи визнання серед колег. Кандидат на питання про можливий вплив адвокатського досвіду на ставлення до справи та сторін уникала прямої аргументації, обмежуючись загальними словами. З огляду на що, на переконання Комісії, кандидат не підтвердила своєї здатності відокремлювати адвокатську практику від майбутньої ролі судді.
Надані позивачем пояснення, а також її відповіді під час послідовного обговорення показників соціальної компетентності під час проведеної співбесіди індивідуально оцінено членами Комісії. Критерій соціальної компетентності індивідуально оцінено членами Комісії такими балами: за показниками ефективна комунікація (8, 9, 10), середній бал, розрахований згідно з пунктом 5.7 Положення, становить 9; ефективна взаємодія (10, 9, 8), середній бал, розрахований згідно з пунктом 5.7 Положення, становить 9; стійкість мотивації (8, 9, 9), середній бал, розрахований згідно з пунктом 5.7 Розділу 5 Положення, становить 8,67; емоційна стійкість (10, 9, 9), середній бал, розрахований згідно з пунктом 5.7 Положення, становить 9,33; загальний бал за критерій - 36, у зв`язку з чим, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з ОСОБА_1 , а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 36 балів із 50 можливих, що є нижчим за 75% (37,5 балів) від максимально можливого бала.
Відтак, Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не продемонструвала належного рівня соціальної компетентності, як наслідок не відповідає вказаному критерію.
Досліджуючи мотиви оцінювання Комісією відповідності ОСОБА_1 за критеріями доброчесності та професійної етики, Судом встановлено наступне.
Так, як вбачається з оскаржуваного рішення на адресу Комісії 16.09.2025 надійшло рішення ГРД про надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації стосовно кандидата на посаду судді ОСОБА_1 .
Комісією під час співбесіди для встановлення відповідності кандидата на посаду судді критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджено обставини, зазначені в рішенні ГРД, та іншу інформацію з відкритих реєстрів, матеріалів електронного досьє кандидата.
У рішенні ГРД зазначено, що аналіз доходів суб`єкта декларування за період 2018- 2024 років свідчить про стабільно низький рівень доходів, відсутність накопичень (або незначного їх розміру) та відсутність інших задекларованих джерел до існування. Усі задекларовані доходи суттєво поступаються як встановленому прожитковому мінімуму для працездатної особи, так і мінімальній заробітній платі відповідного періоду. Жодних інших джерел доходу, дарунків, допомоги третіх осіб упродовж цих років не були задекларовано. Задеклароване майно не приносило додаткового доходу. Фактично лише в окремі роки (2018, 2019, 2024) задекларований дохід перевищував мінімальні стандарти проживання. В інші роки, особливо у 2021- 2023 роках, дохід суб`єкта був на межі або нижче прожиткового мінімуму, що викликає обґрунтовані сумніви щодо можливості реального самозабезпечення без незадекларованих джерел доходу. Так, згідно з поданою декларацією за 2023 рік єдиним задекларованим джерелом доходу є дохід від зайняття незалежною професійною діяльністю, що становить 28 949 грн за рік, або (у середньому) 2 412,4 грн на місяць. Цей дохід є нижчим за встановлений прожитковий мінімум для працездатної особи з 01.01.2023 (2 684 грн/міс.) та суттєво нижчим за мінімальну заробітну плату (6 700 грн/міс.). Такий системний характер задекларованої фінансової неспроможності упродовж тривалого часу створює ознаки недостовірності задекларованих відомостей та потенційної непрозорості джерел фінансування.
Кандидатом було надано письмові пояснення за вказаним питанням: у 2020- 2021 роках була пандемія коронавірусу, кількість справ суттєво зменшилася: у 2022 році - почалась збройна агресія рф. Вона проживає одна в будинку, у якому є невеличка присадибна ділянка, на якій вона вирощує овочі, ростуть фрукти, що можна розцінити як додатковий дохід. Їй вистачало отриманого доходу для проживання.
Під час співбесіди кандидат зазначила, що за 13 років адвокатської діяльності вона не навчилася отримувати нормальні гонорари, грошових коштів їй дійсно не вистачає, але, на її переконання, це не основне. Також повідомила, що її мама досить тривалий час проживає в Італії і допомагає їй продуктами та грошовими коштами приблизно 300 євро на рік. Продукти та гроші мама їй передає з Італії через водія автобуса. Крім того, у неї є присадибна ділянка і, відповідно, овочів, фруктів вона не купляє. Крім того, вказала, що любить ходити пішки. Вона не вибаглива в речах, їсть один раз на день. Підсумовувала, що жодних інших доходів, окрім задекларованих і тих, які їй передавала мама, у неї не було, і цих доходів їй вистачало.
Надалі під час обговорення питання щодо джерел походження грошових коштів на купівлю її сином земельної ділянки кандидат пояснила, що в 2020 році її син закінчив університет і бабуся (її мати) вирішила зробити йому подарунок. Кошти було надано на купівлю земельної ділянки перед укладенням договору. Кошти передавались готівкою нею особисто, оскільки сума становила 14 500 доларів США.
Дослідивши вказані обставини зафіксовані у рішенні ГРД та надані кандидатом пояснення, Комісія виходила з наступних мотивів. Так, відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів кандидатом у 2021 році отримано дохід 49 093,03 грн без урахування податків.\
У декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік у розділі 11 «Доходи, у томи числі подарунки» кандидат декларує дохід у розмірі 32 205 грн без урахування податків.
У декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік у розділі 11 «Доходи, у томи числі подарунки» кандидат декларує дохід у розмірі 28 948 грн без урахування податків.
Відповідно до інформації з податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік ОСОБА_1 з отриманого доходу 49 093,03 грн сплатила 8 836,75 грн податку на доходи фізичних осіб, 736,4 грн військового збору, 15 950 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Отже, ураховуючи сплачені податки, отриманий чистий дохід ОСОБА_1 в 2021 році склав 25 569,88 грн. Додавши до цієї суми 300 євро (9 693 грн за курсом НБУ), дохід ОСОБА_1 становить 35 262,88 грн на рік, у середньому на місяць становить 2 938,57 грн, що трохи більше прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021 році (з 01.01.2021 до 30.06.2021 - 2 270 грн, з 01.07.2021 до 30.11.2021 - 2 379 грн, з 01.12.2021 до 31.12.2021 - 2 481 грн).
Згідно з інформацією з податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік ОСОБА_1 з отриманого доходу 32 205,75 грн сплатила 5 797,04 грн податку на доходи фізичних осіб, 483,09 грн військового збору, 2 860 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Отже, ураховуючи сплачені податки, отриманий чистий дохід ОСОБА_1 в 2022 році склав 23 065,62 грн. Додавши до цієї суми 300 євро (10 194 грн за курсом НБУ), дохід ОСОБА_1 становить 33 259,62 грн на рік, в середньому на місяць становить 2 771,63 грн, що трохи більше прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2022 році (з 01.01.2022 до 30.06.2022 - 2 481 грн, з 01.07.2022 до 30.11.2022 - 2 600 грн, з 01.12.2021 до 31.12.2021 - 2 684 грн).
Відповідно до інформації з додатку Ф2 розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2023 рік, ОСОБА_1 з отриманого доходу 28 948,25 грн сплатила 5 210,69 грн податку на доходи фізичних осіб, 434,2 грн військового збору. Інформація про сплату кандидатом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у Комісії відсутня. Отже, ураховуючи сплачені податки, отриманий чистий дохід ОСОБА_1 в 2023 році склав 23 303,36 грн. Додавши до цієї суми 300 євро (11 865 грн за курсом НБУ), дохід ОСОБА_1 становить 35 168,36 грн на рік, в середньому на місяць становить 2 930,70 грн, що трохи більше прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році (з 01.01.2023 до 31.12.2023 - 2 684 грн).
Крім того, у 2021 році кандидат придбала автомобіль «HONDA CIVIC», 2007 року випуску за 30 000 гривень. Кандидат у поясненнях зазначила, що, експлуатуючи даний транспортний засіб упродовж 4 років, вона зрозуміла, що продавець хотіла продати його так, щоб окупилися її витрати і отримати мінімальний дохід. Вказаний транспортний засіб є гібридом, акумулятор якого вмонтовано в заднє сидіння, складається з 12 бамбукових батарей, випуск яких вже припинено, тобто неможливо замінити на нові. Відповідно, цей акумулятор часто виходить з ладу, що є незручним, тим більше в дорозі. Тобто цей автомобіль потребує постійного ремонту. Крім того, у своїх поясненнях кандидат зазначила, що вона використовує автомобіль для поїздок у судове засідання в місто Берегове та в Ужгородський міськрайонний суд.
Відповідно до декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022- 2023 роки в розділі 3 «Об`єкти нерухомості» кандидат задекларувала право спільної сумісної власності зі своїм колишнім чоловіком на квартиру загальною площею 46,7 кв.м у місті Ужгород, дві земельні ділянки загальною площею 92 кв.м та 47 кв.м у місті Ужгород, житловий будинок загальною площею 62,7 кв.м у місті Ужгород.
На питання Комісії про місце проживання, кандидат зазначила, що проживає в задекларованому житловому будинку 1936 року будівництва, який потребує відновлювального ремонту. Перед тим, як вона заселилася у будинок, вона побілила стіни і більше ніяких ремонтних робіт не здійснювала.
При цьому, дослідивши зазначені вище обставини, Комісія критично оцінила пояснення ОСОБА_1 про відсутність у неї інших доходів, окрім задекларованих і тих, які їй передавала мати, з огляду на їх непослідовність та суперечливий зміст. Також зауважила, що рівень доходів, отриманих кандидатом, фактично забезпечував лише базові потреби, але їх було недостатньо для утримання нерухомості та транспортного засобу, ураховуючи те, що вказане майно та транспортний засіб перебувають у незадовільному стані та потребують постійного догляду та ремонту.
Крім того, Комісією також встановлено, що син кандидата на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2020 придбав земельну ділянку площею 0,0993 га в місті Ужгород. Продаж земельної ділянки вчинено за 471 377 грн.
Відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів син кандидата у 2020 році отримав дохід від АТ «Універсал Банк» у розмірі 106,7 грн.
З письмових пояснень кандидата вбачається, що в 2020 році син кандидата закінчував магістратуру юридичного факультету Ужгородського національного університету і бабуся (мати кандидата) зробила йому подарунок, надавши кошти, для придбання земельної ділянки.
Під час співбесіди кандидат зазначила, що вона була представником продавця земельної ділянки гр. ОСОБА_4 під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки з її сином. Продавець гр. ОСОБА_4 звернувся до неї, оскільки йому не виділяли земельну ділянку відповідно до законодавства. Кандидат представляла його інтереси як адвокат. Розрахунок за земельну ділянку між сином кандидата та ОСОБА_4 відбувався до підписання договору в нотаріуса. Кандидат була присутня при передачі грошей, оскільки це був її клієнт, який не був знайомий з її сином.
Дослідивши вказані обставини, Комісія зазначає, що продавцем земельної ділянки, придбаної її сином, був клієнт кандидата ОСОБА_4 , інтереси якого вона представляла як адвокат. Кандидат особисто була присутня під час передачі коштів та фактично супроводжувала та сприяла укладенню договору щодо купівлі земельної ділянки на користь свого сина.
При цьому, Комісія у спірному рішенні, посилаючись на вимоги ст.ст. 8 та 9 Правил адвокатської етики, зазначила, що адвокат зобов`язаний уникати конфлікту інтересів, що виникає у випадках, коли особисті інтереси адвоката чи його близьких осіб можуть вплинути на виконання професійних обов`язків.
У підсумку члени Комісії за своїм внутрішнім переконанням оцінили надані позивачем відповіді і виставили конкретні бали, систематизувавши при цьому уявлення про позивача в межах відповідних показників шляхом викладення відповідних мотивів, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за критеріями професійної етики та доброчесності, становить 0 балів із 300 можливих, що є нижчим за 75% (225 балів) від максимально можливого бала.
Тобто, Суд у цій справі дослідивши мотиви прийняття оскаржуваного рішення, зазначає, що спірне рішення ВККС містить підрозділи та мотиви, які стосуються дослідження кожного окремого показника відповідності ОСОБА_1 критеріям кваліфікаційного оцінювання.
Суд також зауважує, що систематизація членами Комісії своїх висновків у оскаржуваному рішенні не може сприйматися як неповнота чи відсутність мотивів. Дослідження матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 у співставленні з тими тезами і висновками, що наведені у оскаржуваному рішенні в межах перевірки відповідності позивача зазначеним вище критеріям, які, до того ж, здійснюються за внутрішнім переконанням членів Комісії, не дають підстав вважати, що Комісія відносно ОСОБА_1 допустила порушення принципів рівності та недискримінації чи ознак свавільності або протиправності.
Також, у межах цієї справи неспростованим є й те, що Комісія повною мірою забезпечила позивачці можливість підтвердити свою відповідність усім критеріям кваліфікаційного оцінювання, якою вона скористався на власний розсуд. Саме позивач вказала ті обставини, які були предметом обговорення на співбесіді з їх подальшою оцінкою членами Комісії за їх внутрішнім переконанням. При цьому позивачці була надана можливість висловити свою позицію на поставлені членами Комісії запитання та долучити відповідні докази.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, Судом не встановлено порушень ВККС України процедури прийняття рішення від 25.09.2025 №428/ас-25, а також порушень прав позивача чи інших ознак протиправності вказаного рішення Комісії з огляду на вимоги частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII. Комісією були дотримані формально-юридичні вимоги щодо встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами). Порушень Комісією норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, під час проведення кваліфікаційного оцінювання та ухвалення оскаржуваного рішення Судом не встановлено. Оскаржуване рішення містить мотиви його прийняття. Позивачем у ході розгляду даної справи не доведено зворотного.
За змістом оскаржуваного рішення, у ньому відображені бали кожного з членів Комісії за кожним з показників, які не є однаковими. Такі бали виставлені індивідуально, з урахуванням як наявної в матеріалах суддівського досьє інформації і письмових пояснень ОСОБА_1 , так і наданих кандидатом усних відповідей під час послідовного обговорення показників. Відображена в спірному рішенні оцінка відповідає середньому арифметичному показнику, обчисленому відповідно до встановленої формули, у якій не враховується одна найвища та одна найнижча оцінка.
Верховний Суд вважає, що підстави для визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному апеляційному суді, не були формальними, номінальними чи декларативними. Викладені у рішенні Комісії мотиви не є довільними чи нераціональними. Відсутні й підстави вважати, що реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання щодо ОСОБА_1 була свавільною.
По суті доводи позивача у цьому контексті зводяться до незгоди із мотивами Комісії, що наведені в оскаржуваному рішенні, проте останні не спростовують обґрунтовані сумніви, яких по суті дійшла Комісія за своїм внутрішнім переконанням, у відповідності ОСОБА_1 , як кандидата на посаду судді апеляційного загального суду.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі викладеного, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд приходить до висновку про правомірність рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.09.2025 №428/ас-25, прийняте у складі Колегії № 4, яким визнано ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді та, як наслідок, таке рішення не підлягає скасуванню, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді сплаченого судового збору за звернення з цим позовом до суду відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 139, 245, 246, 255, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.09.2025 №428/ас-25, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі складено 24.06.2026.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді І.В. Дашутін 
І.Я. Олендер
В.В. Хохуляк 
В.П. Юрченко