Провадження № 2/537/1455/2026
Справа № 537/2179/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2026 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: 
головуючого судді  Мартишевої Т. О. 
за участю секретаря  Антохіної Ю.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кременчук цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що 02.03.2020 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір Позики №13/14906139. Відповідно до Розділу 1 Договору, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Суму Позики Позикодавцю та сплатити Плату за Договором у порядку та строки, передбачені цим Договором. Сума Позики за Договором становить 5000,00 грн. Строк на який надається Позика – 14 днів. Оскільки Договір є відплатним, ним передбачено нарахування наступних платежів на користь Позикодавця: Плата за Договором (у фіксованому розмірі 1400,00 грн) і проценти за Договором у розмірі 2,00% від Суми Позики (залишку Суми Позики) на день (п.5.6. Договору). Зазначає, що плата нараховується лише за строк користування Позикою. Проценти нараховуються лише у випадку користування Позикою понад строк користування Позикою. Також Договором передбачена можливість Позикодавця нараховувати пеню у розмірі 2 % від Суми Позики (залишку Суми Позики) за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до розділу 3 Договору, Позикодавець надає Позику Позичальнику шляхом передачі готівкових коштів Позичальнику в день укладення Договору. Підписанням цього Договору Позичальник підтвердив, що ним було отримано відповідну Суму Позики шляхом отримання готівкових коштів в день укладення Договору, таким чином на виконання умов вищезазначеного договору Позикодавець свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум позики виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи передбачені Договором платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.12.2023 між ТОВ «Партнер Фінанс» і ТОВ «Росвен Інвест Україна» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено Договір Факторингу №01.02-91/23. Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору Факторингу у порядку та у строки встановлені цим Договором Факторингу. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед Первісним Кредитором за договором №13/14906139 від 02.03.2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості до Договору №13/14906139 від 02.03.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подання позову, складає: заборгованість за основним боргом - 5000,00 грн, заборгованість за платою - 1400,00 грн, заборгованість за пенею – 35 100,00 грн., всього заборгованість – 41 500,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, позивач звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Свеа Фінанс».
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 07 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у відсутність представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та часткове визнання позовних вимог, зазначив, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення пені.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 627 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Судовим розглядом встановлено, що 02 березня 2020 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №13/14906139, відповідно до умов якого Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Суму Позики Позикодавцю та сплатити Плату за Договором у порядку та строки, передбачені цим Договором. Сума Позики становить 5000,00 грн. (п.п 1.1, п.п. 1.2 п.1 Договору).
Відповідно до п.п.2.1 п. 2 Договору, Пoзичальник пoвинeн сплaтити пoзикодавцю платy за договором у розмірі 1 400, 00, яка визначається з розрахунку (за фіксованою незмінною ставкою) 2% від суми позики за кожен день користування в межах строку передбаченого п.3.5 Договору.
Згідно п.3.5 п.3 Договору, позичальник зобов`язався повернути суму позики у повному обсязі та сплатити плату за договором у строк по 15 березня 2020 року. 
Відповідно до п.п.5.2, п.п. 5.3 Договору, за порушення позичальників строків погашення грошових зобов`язань за цим договором, позикодавець має право вимагати від позичальника сплати позикодавцю пеню. У випадку нарахування позикодавцем пені, така пеня нараховується у розмірі 2% (два відсотки) від суми простроченого грошового зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. 
Підписанням цього Договору позики відповідач підтвердив, що всі без виключення умови Договору йому добре відомі та зрозумілі, а також він вважає ці умови справедливими по відношенню до себе та позикодавця та погоджується з ними (п.п. 4.3 п. 4 Договору позики).
Цей договір вважається укладеним з моменту передачі грошей та діє з 02 березня 2020 року по 15 березня 2020 року. Закінчення стоку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань, яке мало місце під час дії договору, а також не звільняє від відповідальності за порушення стороною своїх зобов`язань, що будуть тривати після закінчення строку дії договору. 
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 погодився на укладення Договору позики №13/14906139 від 02.03.2020, що підтверджується його особистим підписом в п.9 «реквізити сторін». 
За таких обставин судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, згідно умов якого право позикодавця вимагати повернення наданих у позику грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у позику кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.
При цьому, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконував неналежним чином, в результаті чого заборгованість останнього за договором позики складає41 500,00 грн, яка складається із: 5 000,00 грн - за основним боргом , заборгованість за платою - 1 400,00 грн, заборгованість за пенею – 35 100,00 грн. 
28 грудня 2023 року між ТОВ "Партнер Фінанс" (клієнт) і ТОВ "Свеа Фінанс" (фактор) було укладено договір факторингу №01.02-91/23 у відповідності до умов якого ТОВ "Партнер Фінанс" відступає ТОВ "Свеа Фінанс", а ТОВ "Свеа Фінанс" приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.
Рішенням єдиного учасника ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" № 1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" на ТОВ "Свеа Фінанс".
Плата за відступлення права вимоги здійснена ТОВ "Свеа Фінанс" відповідно до платіжної інструкції №9408 від 29 грудня 2023 року.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників №4 до договору факторингу №01.02-91/23 від 28 грудня 2023 року, ТОВ "Свеа Фінанс" (попередня назва - "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА") набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 41 500 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума основного боргу за позикою, 1 400,00 грн -заборгованість за платою, 35 100,00 грн - заборгованість за пенею.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора новий кредитор укладав з боржниками договір.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №13/14906139 від 02 березня 2020 року, на загальну суму 41 500,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5 000,00 грн, заборгованості за платою у розмірі 1 400,00 грн, та заборгованість за пенею у розмірі 35 100,00 грн.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "Свеа Фінанс", ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики на загальну суму 41 500,00 грн.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З огляду на вищевикладені норми закону, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику в порядку, на умовах та в строк, що передбачені договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Враховуючи викладене, а також те, що судом встановлено невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, заборгованості за платою в розмірі 6 400,00 грн, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені/ суд прийшов до такого.
Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.
Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.
Разом з тим, відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. постановою КМУ від 11 березня 2020р.№ 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з внесеними змінами установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на усій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із внесеними змінами, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Постановою Кабінету Міністрів України №6641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із внесеними змінами, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р.№ 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із внесеними змінами, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р.№ 392Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р.№ 641Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Постановою Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023 року продовжено строк дії карантину до 30.06.2023 року, а скасовано його було з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
З огляду на наведене, суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за невиконання Договору позики від 02.03.2020 року, нарахованої в період карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також в період воєнного стану.
Згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, розмір якої згідно із розрахунком складає 35 100,00 грн. 
Враховуючи, що пеня, яка передбачена договором позики №13/14906139 від 02 березня 2020 року, нарахована у період дії карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача пені до задоволення не підлягає.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2 662 грн 40 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 410, 54 грн (2 662,40 грн. х 15,42 %).
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 610, 612, 615, 1052, 1054 ЦК України, суд,
у х в а л и в :
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, код ЄДРПОУ 37616221) до ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором позики №13/14906139 від 02 березня 2020 року у розмірі: 6 400,00 (шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок, з яких: 5 000,00 грн - сума основного боргу за позикою, 1 400,00 грн - заборгованість за платою. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в розмірі 410 (чотириста десять) гривень 54 копійки.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 25 червня 2026 року. 

Суддя : Т.О. Мартишева