Справа № 712/13677/24
Провадження № 2/712/215/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року     м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого – судді Пономаря В.О.,
за участю секретаря судового засідання Рясик Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пінг-Понг», яким 01.07.2025 змінено найменування юридичної особи на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.04.2021 у розмірі 22 450,00 грн, 2 422,40 грн – витрат зі сплати судового збору, 6 000 грн – витрат на правничу допомогу.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Ватажок-Сташинської А.В. від 18.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 23.01.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи та заочним рішенням суду від 23.01.2025 позов задоволено.
Представником відповідача Конопатським О.О. 28.03.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси подано заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 07.04.2025 заяву про перегляд заочного рішення задоволено.
Представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву.
Представником позивача ОСОБА_3 16.04.2025 подано відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 05.06.2025 провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлого відповідача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
У зв`язку із відрахуванням зі штату Соснівського районного суду м. Черкаси судді Ватажок-Сташинської А.В. через закінчення строку відрядження 14.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 712/13677/24.
Згідно з повторним автоматизованим розподілом ця цивільна справа передана судді Пономарю В.О.
Судом установлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилася. Водночас на час відкриття спадщини за однією адресою з померлим відповідачем були зареєстровані його батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 , які відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом.
Відомостей про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановлений законом строк заявили про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення до участі у справі як правонаступників померлого відповідача ОСОБА_1 його спадкоємців першої черги - батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 30.04.2026 поновлено провадження у цивільній справі та залучено до участі у справі як правонаступників померлого відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
При цьому, за правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.
Отже, зобов`язання з повернення грошових коштів згідно з укладеним кредитним договором входять до складу спадщини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу).
Згідно п.п. 2.1 п. 2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Відповідно вимог п. 8.9 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 року № 3253/5, у журналі реєстрації вхідних документів підлягають реєстрації: заяви про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів, повідомлення про накладення заборони відчуження нерухомого майна, повідомлення суду і слідчих органів про накладення арешту та інші, якщо вони надійшли поштою або подані нотаріусу кур`єром до дня вчинення нотаріальної дії, заяви батьків про надання згоди неповнолітній дитині на відчуження майна, заява одного з подружжя про згоду на розпорядження майном, заява від співвласника про відмову від переважного права купівлі частки в праві спільної часткової власності, заяви про скасування заповіту або довіреності тощо, незалежно від того, чи були вони подані нотаріусу особисто або повіреною особою, кур`єром, чи надійшли поштою.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України).
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Отже, правовідносини, що виникли між кредитодавцем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Позивач мав можливість, в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, скористатися своїм правом подати вимогу кредитора, а, отже недотримання позивачем передбаченого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги є підставою для відмови у задоволенні позову (постанова ВС від 11.07.2018 у справі № 495/1933/15-ц).
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.10.2024 року у справі № 638/1046/14-ц, кредитор може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України в один із таких способів: 1) безпосередньо спадкоємцю; 2) опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України через консульську установу).
Аналіз правил ч. 1 ст. 559 і ч. 2, 4 ст. 1281 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі пропуску кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, кредитор позбавляється прав вимоги як за основним зобов`язанням, так і за додатковим зобов`язанням (порукою), що не може існувати окремо від основного зобов`язання.
Суд враховує, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ухвалою суду від 05.06.2025 провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю відповідача до залучення до участі у справі його правонаступників. Отже, принаймні з часу постановлення ухвали від 05.06.2025 позивачу було відомо про смерть боржника та відкриття спадщини після нього.
Водночас матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс», будучи кредитором спадкодавця, після отримання інформації про смерть ОСОБА_1 вчинило передбачені законом активні дії щодо пред`явлення вимоги кредитора спадкодавця до його спадкоємців.
Також суд бере до уваги, що зупинення провадження у цій справі відбулося у зв`язку з повідомленням представника померлого відповідача про його смерть. Подальше поновлення провадження та залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача також здійснено з ініціативи суду після отримання судом відповідних відомостей зі Спадкового реєстру, органу реєстрації місця проживання та органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Тобто позивач після отримання інформації про смерть боржника самостійно не ініціював питання про встановлення кола спадкоємців, не подав доказів пред`явлення вимог до спадкоємців у порядку ст. 1281 ЦК України, не уточнив позовні вимоги з урахуванням залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача та не навів обставин, які б свідчили про дотримання ним спеціального порядку реалізації права кредитора спадкодавця.
Факт первісного звернення позивача до суду з позовом до ОСОБА_1 за його життя, а також подальше процесуальне залучення спадкоємців судом у порядку ст. 55 ЦПК України не звільняє кредитора від обов`язку довести дотримання вимог ст. 1281 ЦК України. Процесуальне правонаступництво забезпечує можливість продовження розгляду справи після смерті сторони, однак не замінює собою матеріально-правовий порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину.
Крім того, відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця є обмеженою та визначається межами вартості майна, одержаного ними у спадщину. Тому для покладення на спадкоємців обов`язку зі сплати заборгованості кредитор має довести не лише наявність і розмір боргу спадкодавця, але й факт прийняття спадщини відповідними особами, склад спадкового майна, його вартість та межі відповідальності кожного зі спадкоємців.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів складу спадкового майна після смерті ОСОБА_1 , його вартості, а також доказів того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично одержали у спадщину будь-яке майно, у межах вартості якого вони мають відповідати за зобов`язаннями спадкодавця перед позивачем.
Відомості про реєстрацію ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини були підставою для їх залучення до участі у справі як правонаступників померлого відповідача на стадії поновлення провадження. Однак такі відомості самі по собі не доводять ані складу спадкового майна, ані його вартості, ані обсягу відповідальності кожного зі спадкоємців за вимогами кредитора спадкодавця.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме позивач зобов`язаний довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Суд не може замість позивача формувати позовні вимоги до правонаступників померлого відповідача, збирати докази щодо складу та вартості спадкового майна, а також встановлювати обсяг відповідальності спадкоємців за відсутності належних доказів, поданих стороною, яка заявляє відповідну вимогу.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач не довів дотримання порядку пред`явлення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців, передбаченого ст. 1281 ЦК України, не довів склад і вартість спадкового майна, одержаного правонаступниками померлого відповідача, а також не довів межі їх відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця.
За таких обставин правові підстави для стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як правонаступників померлого відповідача ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором відсутні, у зв`язку з чим позов ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, покладаються на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (ЄДРПОУ 43657029) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 30.06.2026.

Суддя В.О. Пономар