Справа № 610/5093/25
провадження № 2/610/842/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого – судді Тімонової В.М.,
за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 610/5093/25 (провадження № 2/610/842/2026) за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01.11.2017 в сумі 78280,40 грн.
Позовна заява мотивована тим, що позивач запустив проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування при надання банківських послуг опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 01.11.2017 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 78300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 03.11.2025 утворилась заборгованість в розмірі 78280,40 грн., з яких: 78280,40 грн. - загальний залишок заборгованості за тілом кредиту..
Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
06.04.2026 представником відповідача – адвокатом Паламарюк О.І. подані письмові пояснення на позовну заяву у яких просила: у позові в частині стягнення штрафних санкцій, пені та неустойки відмовити повністю як таких, що нараховані в порушення Закону № 2120-IX та Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022; виключити зі суми позовних вимог «судові витрати» у розмірі 3 028,00 грн, нараховані 15.12.2025 в односторонньому позасудовому порядку, як такі, що суперечать ст. 141 ЦПК України; визнати неправомірним одностороннє зниження кредитного ліміту 29.08.2022 на 11 900,00 грн та виключити наслідки цих дій із розрахунку суми заборгованості (ст. 1056-1 ЦК України); на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір будь-яких залишкових вимог Банку до суми фактично використаних та неповернених коштів з урахуванням внесених Відповідачем 18 965,16 грн.
В обґрунтування пояснень вказала, що характер заборгованості відповідно до виписки Банку від 11.01.2026: — кредитний ліміт: 77 700,00 грн; заборгованість: 80 408,40 грн; — баланс на початок звітного періоду (24.02.2022): +27 951,97 грн (рахунок не був у прострочені). — загальна сума витрат за весь період: 27 325,53 грн; — загальна сума зарахувань: 18 965,16 грн. — лише у 2022 р. нараховано відсотків на суму понад 20 230,00 грн, що кратно перевищує суму реальних нових витрат. На підтвердження тривалої та бездоганної кредитної репутації Відповідача до суду надаються офіційні виписки АТ «УНІВЕРСИТАЛ БАНК» (monobank) за відрізки часу — з 03.11.2017 по 31.10.2025, що охоплюють понад дев`ять років активного використання картки до початку повномасштабного вторгнення. Зазначені виписки є офіційними документами Банку з електронним цифровим підписом операційного директора ОСОБА_2 (АТ «УНІВЕРСИТАЛ БАНК») та мають повну доказову силу. Попри вимушене переміщення та втрату звичного джерела доходу, Відповідач щомісяця вносив платежі протягом усього строку — з лютого 2022 р. по січень 2026 р. включно. 
Відповідно до банківської виписки, наданої самим Позивачем в період часу з 03.11.2017 по 03.04.2021 баланс рахунку складав +50 317,00 грн — тобто жодної простроченої заборгованості не існувало. Рахунок перебував у позитивному стані. Вказала, що 26.12.2019 баланс Відповідача по картці досягав 82 395, 36 грн., що перевищувало кредитний ліміт (77 700,00 грн.) на 4 695,36 грн. - це означає, що на той момент Відповідач не лише не мав заборгованості, а й перевиплатив суму понад ліміт, і Банк фактично залишився боржником Відповідача. Такий стан рахунку категорично спростовує будь-які твердження про системну схильність Відповідача до ухилення від платежів. Відповідно до банківської виписки, наданої самим Позивачем, на початок звітного періоду (24.02.2022) баланс рахунку складав +27 951,97 грн — тобто жодної простроченої заборгованості не існувало. Рахунок перебував у позитивному стані. Загальна сума реальних витрат Відповідача за весь період (майже 4 роки — з лютого 2022 по січень 2026) складає лише 27 325,53 грн. Натомість заявлена заборгованість — 78 280,40 грн. Різниця між реальними витратами і сумою позову становить 50 954,87 грн, що є нарахуваннями Банку (відсотки, комісії, санкції), а не коштами, які Відповідач витратив. Лише за вісім місяців 2022 року Банк нарахував відсотків на суму понад 20 230 грн, а саме: березень 2022 р. — 4 376,53 грн; квітень 2022 р. — 1 222,04 грн; травень 2022 р. — 1 289,01 грн; червень 2022 р. — 2 467,06 грн; липень 2022 р. — 2 610,91 грн; серпень 2022 р. — 2 705,99 грн; вересень 2022 р. — 2 701,50 грн; жовтень 2022 р. — 2 857,93 грн. Усі ці нарахування здійснювалися в умовах воєнного стану та в порушення прямих законодавчих заборон. Станом на 15.12.2025 Банк нарахував «судові витрати» у розмірі 3 028,00 грн, включивши їх до тіла боргу до ухвалення будь-якого судового рішення. Це є грубим порушенням ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати розподіляються виключно рішенням суду. Також заперечувала щодо правомірності нарахованих штрафних санкцій та пені, посилаючись Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» 
Крім того, відповідно до банківської виписки, 29.08.2022 Банк в односторонньому порядку знизив кредитний ліміт одразу на 11 900,00 грн, внаслідок чого баланс рахунку автоматично перейшов у від`ємний стан та виникло формальне «прострочення». Систематичне зниження ліміту (десятки разів протягом 2022–2025 рр. — завжди одразу після внесення Відповідачем чергового платежу) є протиправними діями самого Кредитора, що спровокували та збільшили прострочення. 
Також заперечувала щодо розміру санкцій, передбачених ст. 551 ЦК України.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача – адвокат Паламарюк О.І. в судовому засіданні 06.04.2026 заперечувала проти задоволення позову з підстав вказаних у письмових поясненнях.
13.05.2026 представником відповідача – адвокатом Паламарюк О.І. подано додаткові пояснення у яких вказала, що у Позовній заяві Позивач посилається на те, що Відповідач прострочив виконання зобов`язання зі сплати мінімального платежу і зв`язку із чим на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов відбулося істотне порушення Відповідачем зобов`язання. Однак, до позовної заяви Позивач долучив лише витяг з Умов. Копії окремих аркушів із електронного документа - Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank не є повною копією електронного доказу, тому не виступають допустимим доказом. У зв`язку з відсутністю копії Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK/Universal Bank), які є частиною договору про надання банківських послуг, укладеного між сторонами, обставини щодо умов відповідного договору не доведено. Копія довідки про рух коштів по картці виданої АТ «Універсал Банк», яку не засвідчено, не виступає доказом, одержаним з дотриманням порядку, встановленого законом. Розрахунок заборгованості за договором виданий АТ «Універсал Банк», у якому відсутні дані про особу, яка його склала, тобто немає реквізиту документа, передбаченого підпунктом 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів», не підлягає врахуванню як джерело доказу. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал банк», а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зміну процентної ставки, відповідальності за неналежне виконання умов договору саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Універсал банк». Крім того, позивачем не надано відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов обслуговування в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «Чорна картка Monobank», та Тарифів, тому у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту було ознайомлено відповідача. У зв`язку із недоведеністю обставин щодо умов договору про надання банківських послуг не доведено виникнення між сторонами правовідносин з приводу обов`язку відповідача сплатити заборгованість за договором на користь позивача, тому просила у позові АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відмовити повністю.
Суд, заслухавши представника відповідачки – адвоката Паламарюк О.І., вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, 01.11.2017 відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з якою просив позивача відкрити поточний рахунок на його ім`я та встановити кредитний ліміт. Розмір процентів за користування кредитом та обов`язок їх сплати Анкетою-заявою не передбачені.
У Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг відповідач погодився, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в банку, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.
В цій же Анкеті-заяві відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису в мобільному додатку з метою засвідчення її даних згідно з Договором.
ОСОБА_1 визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного удосконаленого електронного підпису.
Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача, водночас, в анкеті відсутні дані про розмір встановленого кредитного ліміту, процентну ставку у межах пільгового періоду, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, тощо. В даній анкеті-заяві є лише посилання на те, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та те, що про зміну доступного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Паспортом споживчого кредиту встановлені умови кредитування відповідача, зокрема сплата базової процентної ставки на залишок заборгованості в розмірі 3,1 % на місяць (37,2 % річних), реальної річної процентної ставки в розмірі 44,26 %.
Позивач стверджує, що на підставі укладеного Договору б/н від 01.11.2017 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом є платіжна карта, у розмірі 78300,00 грн. 
Згідно з розрахунком заборгованості, виконаним позивачем, у відповідача станом на 03.11.2025 утворилась заборгованість в розмірі 78280,40 грн., з яких: 78280,40 грн. - загальний залишок заборгованості за тілом кредиту. Заборгованість за процентами та пенею відсутня.
Відповідно до підрозділу 1 «Терміни та визначення» розділу І «Загальні умови» Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (далі Умови), - договір про надання банківських послуг «Monobank» - це укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети- заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів.
З аналізу зазначених вище положень убачається, що підписання Анкети-заяви не є обов`язковою умовою видачі картки, і Банк має право відмовитись від надання кредиту/встановлення ліміту кредитування без будь-якого обґрунтування своєї відмови, Банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки із встановленням ліміту, така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, крім того Банк має підтвердити суму кредитного ліміту, що був встановлений на карту.
На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви надано: розрахунок заборгованості, Анкету заяву до Договору про надання банківських послуг від 01.11.2017 року, Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з тарифів за карткою Monobank. Додатки до умов і правил, які містять істотні умови до Анкети заяви не підписані (електронний підпис/ключ) споживачем.
Суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів. Результат тлумачення приватно-правових норм, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 385/321/20, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 661/2532/17, від 11.08.2021 у справі № 723/826/19, від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16, від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20).
Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Суд апеляційної інстанції правомірно врахував надані банком розрахунки заборгованості та наявні матеріали кредитної справи, оскільки указані документи стосуються предмета доказування у справі. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростував його (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц).
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).
Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Верховний Суд в постанові від 17.09.2025 у справі № 761/12690/23, посилаючись на практику Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зазначив, що «потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).
Розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає доведеним, що між сторонами укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за тілом кредиту, яка згідно з розрахунками позивача складає 78280,40 грн.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості нарахування позивачем заборгованості у вказаному вище розмірі, суд керується таким.
Виходячи з положень чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про захист прав споживачів», послугою з надання споживчого кредиту є діяльність Банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Як вбачається з вказаних вище висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, Умови і правила обслуговування в банку, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та інші складені банком документи, на яких відсутній підпис відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви.
З висновків щодо застосування норм права, викладених у вказаній вище постанові Верховного Суду від 17.09.2025 у справі № 761/12690/23, вбачається, що умови Паспорту споживчого кредиту та додатків до нього також не можуть оцінюватись судом в якості складових кредитного договору, в якому зафіксовані його умови та зобов`язання сторін.
В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, розмір процентів за користування кредитом не визначений, обов`язок їх сплати не передбачений.
Інші надані позивачем документи, в яких встановлений розмір процентів за користування кредитом та обов`язок їх сплати (Паспорт споживчого кредиту, Умови і правила обслуговування в банку тощо), виходячи з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Великої Палата Верховного Суду та Верховного Суду, не можна визнати належними та допустимими доказами на підтвердження досягнення між сторонами кредитного договору домовленості щодо такої умови кредитного договору, як сплата процентів за користування кредитом та їх розмір.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Таким чином, позивачем всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено, шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, що сторони погодили таку умову кредитного договору, як сплата процентів та їх конкретний розмір.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачем автоматично списані (утримані) з відповідача проценти в загальному розмірі 21699,55 грн. Між тим суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для стягнення (утримання) з відповідача процентів за користування кредитом.
Ураховуючи наведене, позивач безпідставно збільшив заборгованість за тілом кредиту на суму протиправно списаних (утриманих) з відповідача процентів.
За таких обставин заборгованість за тілом кредиту, заявлена позивачем, підлягає зменшенню на суму фактично списаних (утриманих) з відповідача процентів за користування кредитом.
Зважаючи на наведене, суд зменшує заборгованість за тілом кредиту на суму фактично списаних з відповідача (утриманих з нього) процентів за користування кредитом та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 56580,85 грн., яка розраховується як різниця між розміром заборгованості, визначеним позивачем, та сумою сплачених відповідачем процентів (78280,40 грн. – 21699,55 грн. = 56580,85 грн.).
Аналогічні висновки щодо наявності підстав для зменшення суми заборгованості на суму сплачених процентів у даній категорії справ за участю АТ «Універсал Банк» викладені в постановах Харківського апеляційного суду від 02.10.2025 у справі № 953/9468/24, від 12.11.2025 у справі № 953/11793/24, від 21.11.2025 у справі 641/9330/24, від 25.11.2025 у справі № 644/931/25. Зазначена практика суду апеляційної інстанції є останньою релевантною у спірних правовідносинах, що склались між позивачем та позичальниками.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2188,33 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором від 01.11.2017 в розмірі 56580,85 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2188,33 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя        В.М. Тімонова