Справа № 185/3828/26
1-кп/185/1195/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання     ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026046370000069 від 24 лютого 2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівки, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньо -технічною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участі:
прокурора      ОСОБА_4 ,
потерпілої     ОСОБА_5 ,
обвинуваченого    ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
22.02.2026, близько о 20:30 години, ОСОБА_3 перебував за адресою АДРЕСА_1 , де у нього виник словесний конфлікт дружиною ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Далі ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, знаходячись в спальній кімнаті квартири, наніс 1 удар кулаком правої руки в область лівого вуха ОСОБА_5 , та потерпіла, вириваючись від ОСОБА_3 , впала горілиць, чим скористався ОСОБА_3 , та, сівши на неї, почав душити. В подальшому потерпіла, вирвавшись від ОСОБА_3 , вибігла до коридору даної квартири, разом з тим ОСОБА_3 схопив її за волосся, чим спричинив падіння потерпілої, під час якого вона, впавши на коліна на підлогу, вдарилася правим коліном та, закриваючись від нападника руками, почала голосно звати на допомогу. В цей час ОСОБА_3 наніс потерпілій не менше 3 ударів кулаком в область голови. В подальшому потерпіла, знову вирвавшись від ОСОБА_3 , направилася в коридор до виходу з квартири, в цей час ОСОБА_3 , переслідуючи ОСОБА_5 , схопив картину, що висіла на стіні коридору, та наніс нею 1 удар в область голови потерпілої, внаслідок чого картина розбилася та скло розлетілося на друзки.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців в передвушній області зліва, у виличній області зліва, на правому плечі у верхній третині по передній поверхні, на лівому плечі в нижній третині по задній поверхні, лівого ліктьового суглобу, в області правого колінного суглобу по зовнішньо-бічній поверхні, саден обличчя, лівої вушної раковини, в області правого колінного суглобу по передній поверхні, які утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії  ОСОБА_3  кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження. 

17 березня 2026 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом. 
Згідно з умов даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 125 КК України, підозрюваний визнав свою винуватість у скоєному в повному обсязі, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 
В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Потерпіла просила затвердити дану угоду. 
Обвинувачений ОСОБА_3 , вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
За ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє та усвідомлює, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.
Потерпілий ОСОБА_5 розуміє та усвідомлює, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинене ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження. 
За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. 
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання не має.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 17 березня 2026 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 . 

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 
Речові докази:
-DVD-R диск "Media 4/7/GB 16 speed" з відеозаписом, – після набрання вироком законнолї сили залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору. 
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя          ОСОБА_1