?
УХВАЛА
25 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/547/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Чумака Ю. Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги  Плющакова Сергія Миколайовича  на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 (колегія суддів: Принцевська Н. М., Аленін О. Ю., Савицький Я. Ф.) та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 (суддя Гут С. Ф.) про залишення без розгляду скарги на дії приватного виконавця (на постанову від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій) у справі 
за позовом керівника Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району до фізичної особи - підприємця Плющакова Сергія Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава" про припинення володіння правом власності з одночасним закриттям реєстраційного розділу та усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,
ВСТАНОВИВ:
Керівник Доброславської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району (далі - Південнівська міськрада, Рада) з позовом до фізичної особи - підприємця Плющакова Сергія Миколайовича (далі - ФОП Плющаков С. М.), в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просив суд:
- припинити ФОП Плющакову С. М. володіння правом приватної власності на кафе-бар загальною площею 79,9 кв. м за адресою: вул. Хіміків, 27, м. Южне (Південне), Одеський р-н, Одеська обл., (далі - кафе-бар / нерухоме майно) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1392796851117;
- зобов`язати ФОП Плющакова С. М. усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міської ради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: вул. Хіміків, 27, м. Південне (до перейменування Южне), Одеський р-н, Одеська обл., (далі - земельна ділянка) шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва - кафе-бару.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 скасовано частково. Позов задоволено частково. Зобов`язано ФОП Плющакова С. М. усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міськради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: вул. Хіміків, 27, м. Південне (до перейменування Южне), Одеський р-н, Одеська обл., шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва - кафе-бару загальною площею 79,9 кв. м за адресою: вул. Хіміків, 27, м. Південне (до перейменування Южне), Одеський р-н, Одеська обл. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнути з ФОП Плющакова С. М. на користь Одеської обласної прокуратури 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову, 1514,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнуто з ФОП Плющакова С. М. на користь Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава" 4542,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постановою Верховного Суду від 04.03.2026 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі № 916/547/25 залишено без змін.
08.12.2025 Господарським судом Одеської області видано накази про примусове виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025.
09.03.2026 ФОП Плющаков С. М. звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на постанову приватного виконавця, у якій просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною у виконавчому провадженні № 78708658, зведеному виконавчому провадженні № 80355357.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2026, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026, скаргу ФОП Плющакова С. М. на дії приватного виконавця залишено без розгляду. 
Залишаючи скаргу без розгляду, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, зазначив, що посилання на отримання 27.02.2026 постанови від 23.02.2026 не змінює факту оскарження постанови від 20.11.2025, тобто постанови, прийнятої на 3 місяці раніше, а тому дійшов висновку, що скаргу слід залишити без розгляду як таку, що подана поза межами встановленого законом строку. 
ФОП Плющаков С. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду від 14.05.2026 та ухвалу місцевого суду від 17.03.2026 і направити скаргу на дії приватного виконавця для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій була внесена приватним виконавцем Літвінішиною І. І. до підсистеми Електронний суд (Розділ "Документи ВП", ВП № 78708658) - 23.02.2026, що, як зазначає скаржник, підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 23.02.2026. Тому, на думку заявника, 10-денний строк оскарження вказаної постанови необхідно обчислювати саме з дати, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав, а саме з 27.02.2026 (дата одержання поштового конверту із штрих-кодом "Укрпошта R067108710230"), в якому містилася постанова від 23.02.2026 про скасування процесуального документа у ВП № 78708658, винесена приватним виконавцем Літвінішиною І. І.
Скаржник також стверджує, що 04.12.2025 приватний виконавець винесла постанову, якою скасувала усі свої попередні постанови, включно з постановою від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій. Проте 23.02.2026 вона знову внесла раніше скасовану постанову до підсистеми Електронний суд як чинну. На переконання ФОП Плющакова С. М., такі дії виконавця є незаконними, а оскільки скаргу подано у строки, передбачені пунктом "а" частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (рахуючи від 27.02.2026), у нього відсутній процесуальний обов`язок заявляти клопотання про поновлення пропущеного строку. 
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.06.2026 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Чумака Ю. Я. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке. 
Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу господарського суду про залишення скарги на дії приватного виконавця без розгляду з підстав пропуску строку на звернення зі скаргою.
Відповідно до статті 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно із частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 340 ГПК України).
Відповідно ж до приписів статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (пункт "а" частини першої).
Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ята статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідно до частини другої статті 341 ГПК України пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі, надсилаються виключно в електронній формі.
У постанові Верховного Суду від 04.02.2022 у справі № 925/308/13-г викладено сталий правовий висновок щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні. Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду зі скаргою необхідно враховувати поведінку боржника, чи мав він реальну можливість дізнатися про вчинення виконавчих дій, а також чи вживав він заходів для з`ясування стану виконавчого провадження. Боржник вважається обізнаним про можливе порушення своїх прав незалежно від факту отримання ним копій документів поштовим зв`язком. 
За таких обставин боржник, щодо якого відкрито виконавче провадження та винесено постанови приватного виконавця, вважається обізнаним про можливе порушення своїх прав у виконавчому провадженні незалежно від факту отримання ним копій постанов або інших документів виконавчого провадження.
У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, Суд також звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г. 
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, звертаючись із скаргою, заявник оскаржував постанову приватного виконавця від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій. Однак до суду із цією скаргою скаржник звернувся лише 09.03.2026 (зареєстрована судом 10.03.2026). 
При цьому у заяві про скасування постанови від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій ФОП Плющаковим С. М. клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця не заявлено. 
Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 78708658, суди встановили, що ФОП Плющаков С. М. мав повний доступ до інформації про вказане виконавче провадження завдяки наявному у нього ідентифікатору доступу 6АВЕ8ВЕ34АЕД. Більше того, судами достовірно встановлено, що скаржник брав активну участь у виконавчому провадженні ще у 2025 році, зокрема неодноразово звертався до приватного виконавця із заявами від 28.07.2025, 14.08.2025, 22.08.2025, 28.10.2025, 05.11.2025 та 10.12.2025 щодо ознайомлення з матеріалами провадження та скасування постанов. 
Крім того, судами встановлено, що 04.03.2026 боржник звертався до виконавця із заявою про скасування саме постанови від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій.
Як випливає з доводів самої касаційної скарги та встановлено судами, 10.12.2025 скаржник звернувся із заявою про видачу постанов у паперовому вигляді та 18.12.2025 отримав їх на руки, що свідчить про те, що боржник був обізнаний зі станом виконавчого провадження та всіма винесеними у ньому процесуальними документами, зокрема постановою від 20.11.2025, щонайменше у 2025 році.
Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного та обґрунтованого висновку про те, що скаржник був достовірно обізнаний про наявність постанови приватного виконавця від 20.11.2025 про відкладення проведення виконавчих дій безпосередньо у період її винесення та здійснення виконавчих дій. 
Щодо доводів касаційної скарги про необхідність обчислення строку оскарження з 27.02.2026 (через внесення оскаржуваної постанови до підсистеми Електронний суд 23.02.2026), Верховний Суд зазначає таке. 
Отримання скаржником відомостей із підсистеми Електронний суд лише 23.02.2026 жодним чином не змінюють фактичного об`єкта оскарження - постанови, винесеної 20.11.2025. Реєстрація чи перереєстрація електронного документа у системі Електронний суд не впливає на початок перебігу встановленого законом процесуального строку на його оскарження, який обчислюється саме з моменту, коли особа дізналася про вчинення виконавчої дії (прийняття постанови). 
Як обґрунтовано вказали суди попередніх інстанцій, посилання скаржника на обставини отримання ним у лютому 2026 року документів через Електронний суд або поштою жодним чином не спростовує факту оскарження постанови, прийнятої на 3 місяці раніше - 20.11.2025.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. 
Таким чином, враховуючи імперативні приписи статей 118 та 341 ГПК України, встановлені судами обставини обізнаності скаржника про оскаржувану постанову ще у 2025 році (зокрема під час отримання паперових копій 18.12.2025, а також звернення із заявою про її скасування 04.03.2026), а також факт звернення скаржника зі скаргою лише у березні 2026 року без подання клопотання про поновлення строку, суди обох інстанцій дійшли правильного та законного висновку про залишення такої скарги без розгляду на підставі частини другої статті 341 ГПК України.
Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до суб`єктивного тлумачення норм процесуального права щодо початку перебігу строків на оскарження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не викликають жодних розумних сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваних судових рішень у цій справі. 
Отже, правильне застосування судами попередніх інстанцій норм ГПК України та Закону України "Про виконавче провадження" під час прийняття оскаржуваних судових рішень у цій справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм. 
Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Плющакова С. М. на постанову апеляційного суду від 14.05.2026 та ухвалу господарського суду від 17.03.2026 на підставі пункту 1 частини першої та частини другої статті 293 ГПК України. 
Керуючись статтями 234, 287, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/547/25 за касаційною скаргою Плющакова Сергія Миколайовича  на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський
Суддя Ю. Я. Чумак