Справа № 694/521/26 
провадження № 2-а/694/10/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
02.03.2026 року до Звенигородського районного суду Черкаської області за підсудністю з Черкаського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №580/555/26 за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
В позовній заяві ОСОБА_1 просить зобов`язати уповноважених посадових осіб Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби закінчити безпідставно відкриті виконавчі провадження на виконання постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 року у справі № 694/1238/25 та вчинити всі необхідні дії, пов`язані з їх закінченням, у тому числі зняти арешти з майна та коштів, виключити записи про нього як боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші заходи примусового виконання рішень, вжиті у межах цих виконавчих проваджень. Також просить зобов`язати відповідача повернути позивачу безпідставно стягнуті кошти в сумі 539,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 10.11.2025 року він отримав електронне повідомлення від обслуговуючого банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що на його пенсійний рахунок № НОМЕР_1 органом державної виконавчої служби накладено арешт, а також заблоковано грошові кошти у розмірі 2139,00 грн. Будучи необізнаним про причини та правові підстави накладення арешту на його пенсійні кошти, позивач був змушений двічі особисто відвідувати Корсунь-Шевченківський відділ державної виконавчої служби з метою з`ясування обставин справи. Проте, під час візитів посадові особи відповідача порушили законні права позивача, не надавши на його вимогу жодного підтверджуючого документа щодо підстав відкриття виконавчого провадження, копій постанов про накладення арешту чи стягнення коштів, чим позбавили позивача можливості своєчасно ознайомитися з матеріалами провадження та захистити свої права. Під час усного спілкування державний виконавець А.Проценко повідомила позивача, що примусове стягнення та арешт коштів здійснюються на підставі постанови судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 року у справі № 694/1238/25. Вказаною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., однак позивач наголосив державному виконавцю, що зазначена постанова суду повністю виконана ним у добровільному порядку. Відповідно до постанови Звенигородського районного суду від 12.05.2025 року, штраф мав бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі її оскарження — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення

скарги без задоволення. Скориставшись своїм законним правом, позивач оскаржив вказане судове рішення в апеляційному порядку. Копію постанови Черкаського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги позивач отримав на свою домашню адресу рекомендованим листом 30.07.2025 року. Одразу після офіційного вручення судового рішення суду апеляційної інстанції, позивач у встановлений законом 15-денний строк повністю сплатив суму штрафу в розмірі 850,00 грн., що свідчить про відсутність підстав для примусового виконання. Зокрема, 31.07.2025 року позивачем було сплачено штраф у розмірі 850,00 грн. на рахунок ГУК у Черкаській області та судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн. на рахунок ГУК у м.Києві. Позивач надав відповідачу для ознайомлення оригінали двох банківських квитанцій від 31.07.2025 року, які беззаперечно підтверджують факт добровільної, повної та своєчасної сплати грошових коштів за постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 року. Незважаючи на надання очевидних доказів відсутності будь-якої заборгованості, посадові особи відповідача проігнорували зазначені документи, не вжили заходів щодо перевірки інформації та незаконно розпочали процедуру примусового стягнення, що призвело до протиправного арешту пенсійного рахунку позивача, блокування його коштів та безпідставного списання коштів у розмірі 539,00 грн. Оскільки від виконавчої служби позивач не отримував жодного офіційного документа, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження, 11.11.2025 року він у приміщенні виконавчої служби власноруч написав та подав заяву за вхідним № 26780. У ній позивач вимагав надати йому для ознайомлення матеріали відкритого відносно нього виконавчого/виконавчих проваджень, а також роз`яснити підстави арешту пенсійного рахунку та стягнення грошових коштів. До теперішнього часу подана заява відповідачем так і не була розглянута, а жодного документа щодо заведення виконавчого провадження позивач від виконавчої служби не отримав. Більше того, з метою досудового врегулювання спору, 21.11.2025 року позивач звернувся зі скаргою до відповідача, у якій вимагав негайно скасувати протиправну постанову/постанови про арешт його пенсійних коштів, винесені 10.11.2025 року на виконання вже добровільно та своєчасно виконаної постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 у справі № 694/1238/25, а також вжити невідкладних заходів щодо зняття арешту з рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який позивач отримує пенсійні виплати. Проте, в порушення вимог чинного законодавства, відповідь на скаргу від відповідача до цього часу на адресу позивача також не надходила.
Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження було відкрите безпідставно, за відсутності будь-якого боргу, а всі подальші дії виконавця щодо арешту пенсійного рахунку та списання коштів є протиправними, так як судове рішення було добровільно виконане позивачем ще до моменту відкриття цього провадження.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.03.2026 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги просить задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заперечень та доказів на заперечення позовних вимог суду не надав. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України уразі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та має відкритий рахунок для отримання пенсійних виплат в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 10.11.2025

року позивач отримав повідомлення від обслуговуючого банку про те, що на його пенсійний рахунок № НОМЕР_1 Корсунь-Шевченківським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт, а також заблоковано грошові кошти у розмірі 2139,00 грн.
Примусове стягнення та арешт коштів здійснювалися відповідачем Корсунь-Шевченківським ВДВС в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання постанови судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 року у справі № 694/1238/25. 
Вказаною постановою суду позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Постанову Черкаського апеляційного суду, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, позивач отримав рекомендованим листом 30.07.2025 року.
31.07.2025 року ОСОБА_1 у добровільному порядку, без порушення встановленого ст. 307 КУпАП 15-денного строку, повністю сплатив суму штрафу в розмірі 850,00 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн.
Як зазначає позивач, з метою з`ясування обставин арешту пенсійних коштів він особисто відвідував відділ виконавчої служби та надавав для ознайомлення оригінали двох банківських квитанцій від 31.07.2025 року про повну сплату штрафу та судового збору. Попри це, державний виконавець усно повідомила про списання коштів, відмовившись надати копії процесуальних документів.
11.11.2025 року позивач подав до виконавчої служби заяву вх. № 26780 з вимогою надати матеріали провадження для ознайомлення. Не отримавши відповіді, 21.11.2025 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою про скасування арешту з пенсійного рахунку.
На момент розгляду справи судом відповідач жодних відповідей на звернення позивача не надав, копій постанов не вручив, а з рахунку позивача було безпідставно списано кошти в сумі 539,00 грн.
Матеріали виконавчого провадження не були надані відповідачем позивачу на його письмову заяву (вх. № 26780 від 11.11.2025 року) та не долучені до матеріалів цієї справи. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), у разі оскарження постанови про накладення штрафу, такий штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Судом беззаперечно встановлено, що позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду від 12.05.2025 у справі № 694/1238/25 (за якою його було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП). Копію ухвали Черкаського апеляційного суду позивач отримав рекомендованим листом 30.07.2025 року, а вже наступного дня, 31.07.2025 року, у добровільному порядку повністю сплатив штраф у розмірі 850,00 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн. за належними реквізитами. Таким чином, обов`язок виконано своєчасно, добровільно та в межах передбаченого законом строку.
Згідно зі статтею 308 КУпАП, у разі несплати штрафу правопорушником у строк, установлений статтею 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень. Оскільки примус за законом можливий лише у разі ухилення від добровільного виконання, заведення виконавчого провадження щодо особи, яка самостійно погасила борг суперечить самій суті та завданням виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки та копії. 
Відповідач порушив цю норму, оскільки повністю проігнорував письмову заяву позивача № 26780 від 11.11.2025 року та його досудову скаргу від 21.11.2025 року, не надавши позивачу жодного процесуального документа з матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення.
Згідно з частиною другою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», суворо забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банківський рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , призначений виключно для зарахування пенсії, підпадає під цю заборону. Накладення арешту на цей рахунок та блокування коштів у розмірі 2139,00 грн. є прямим порушенням цієї імперативної норми.
Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Пенсія є основним і в даному випадку єдиним джерелом існування позивача. Відповідно до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, арешт рахунку, на який зараховується виключно пенсія, призводить до повного позбавлення особи засобів до існування, що є неприпустимим у правовій державі.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Оскільки позивач сплатив штраф та судовий збір своєчасно, законні правові підстави для відкриття чи продовження вже відкритого виконавчого провадження були відсутні. Отримавши від позивача оригінали квитанцій під час особистого візиту, державний виконавець був зобов`язаний негайно закінчити виконавче провадження та зняти арешт з майна боржника та коштів на рахунках. Встановивши, що кошти з рахунку боржника буди стягнуті помилково, державний виконавець повинен був повернути їх на відповідний рахунок. 
Відповідач, у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», не здійснив належної перевірки факту добровільної сплати штрафу позивачем, після його звернення до відділу виконавчої служби 11.11.2025 року, не витребував необхідних відомостей, безпідставно стягнувши грошові кошти з особи, яка повністю виконала свої зобов`язання.
З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 19.11.2025 року з рахунку позивача було стягнуто відповідно до виконавчого провадження грошові кошти в сумі 2139,00 грн., а 24.11.2025 року здійснено безготівкове зарахування від Корсунь-Шевченківської державної виконавчої служби помилково стягнуті кошти в сумі 1601,00 грн. Різницю в сумі 538,00 грн. (2139,00 – 1601,00) позивачу не повернуто. 
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. 
Відповідач не надав матеріали виконавчого провадження ні позивачу на його вимогу, ні суду під час розгляду цієї справи. Таким чином, у справі відсутні будь-які докази щодо підстав відкриття виконавчого провадження. Враховуючи відсутність будь-яких доказів, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця про арешт коштів позивача були прийняті без урахування обставин справи, що є безумовною підставою для визнання дій ДВС протиправними та припинення безпідставного стягнення грошових коштів з особи, яка повністю виконала свої зобов`язання і не має жодної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є повністю обґрунтованими, доведеними належними письмовими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача в сумі 1331,20 грн. 
На підставі викладеного, керуючись 307, 308 КУпАП, статтями 1, 18, 19, 39, 52 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 77, 139 КАСУ, суд,
у х в а л и в:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на пенсійний рахунок та списання коштів за постановою Звенигородського районного суду від 12.05.2025 року у справі № 694/1238/25.
Зобов`язати уповноважених посадових осіб Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України закінчити виконавчі провадження, відкриті на виконання постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 у справі № 694/1238/25, скасувати арешти, накладені на майно та кошти боржника ОСОБА_1 , виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, а також скасувати інші заходи примусового виконання рішень, вжиті в межах цихвиконавчих проваджень.
Зобов`язати Корсунь-Шевченківський відділ державної виконавчої служби Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Україниповернути ОСОБА_1   безпідставно стягнуті кошти в сумі 538 (п`ятсот тридцять вісім) грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українина користь ОСОБА_1   судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) 20 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце проживання:  АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Корсунь-Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса: 19402, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський, вул.Ювілейна, буд.30, код ЄДРПОУ 35039471.
Повний текст рішення виготовлено 18.05.2026 року.

Суддя           Т.М. Кравченко