ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 335/1521/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 березня 2026 року (суддя Крамаренко І.А.) у справі №335/1521/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №2052 від 22.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірну постанову винесено без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення та необгрунтованості підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема, позивач посилався на те, що він не мав статусу військовозобов`язаного, так як був виключений з військового обліку по досягненню граничного віку перебування в запасі, у зв`язку з чим не мав обов`язку самостійно ініціювати питання про проходження ВЛК.
Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 березня 2026 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважав прийняте рішення законним та обґрунтованим. 
Суд першої інстанції встановив, що фактично підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності став факт невиконання позивачем обов`язку щодо роходження ВЛК, чим порушено правила військового обліку в умовах особливого періоду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем не підтверджено жодними доказами невиконання позивачем свого обов`язку щодо проходження ВЛК. Позивач зазначає, що до 03.09.2025 він не перебував на обліку як 
військовозобов`язаний, а після поновлення його на військовому обліку самостійно звернувся до відповідача з метою проходження ВЛК.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 22.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та встановлено, що під час загальної мобілізації, громадянин ОСОБА_1 , визнаний ВЛК від 03.07.2006 непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, порушуючи вимоги п. 2 Перехідних положень ЗУ № 3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 (із змінами, внесеними згідно із Законом №4235-ІХ від 12.02.2025), згідно яких громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, абзаців 2,4 частини 1, абзаців 7,8 пункту 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абзаців 2-6 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», підпунктів 2,4 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 « 1487, пунктів 21, 22, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», не пройшов до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Вказані дії (бездіяльність) ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.210 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0грн.
Правомірність та обгрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 3621-ІХ, передбачено: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Отже, вказаним Законом покладено обов`язок на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Я вбачається з оскаржуваної постанови, визначаючи об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, посадова особа відповідача зазначила про те, що позивач мав обов`язок пройти до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, але вказаний обов`язок ним виконано не було.
Вказані обставини і стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що вчинено в особливий період.
Отже, порушення правил військового обліку в особливий період є підставою для притягнення призовників, військовозобов`язаних, резервістів до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Тобто, суб`єкт відповідальності за вказаною нормою права є спеціальним – призовник, військовозобов`язаний або резервіст.
Встановлено, що з 03.07.2006 по 03.09.2025 позивач не мав статусу призовника, військовозобов`язаного чи резервіста. З 03.07.2006 позивач був виключений з військового обліку відповідно до п.4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі. Поновлений на військовому обліку позивач був 03.09.2025, що не заперечувалось відповідачем.
Отже, як станом на час набрання чинності Законом від 21.03.2024 3621-ІХ так і станом на 05.06.2025 – граничний строк для проходження ВЛК, установлений цим Законом, позивач не мав статусу військовозобов`язаного, а також призовника чи резервіста, що виключає твердження про порушення ним правил військового обліку, оскільки після виключення з обліку особа перестає бути військовозобов`язаною і на неї не поширюються правила військового обліку.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що не проходження позивачем ВЛК до 05.06.2025 безпідставно кваліфікується відповідачем як порушення позивачем правил військового обліку.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.
У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову – 665,60грн., за подання апеляційної скарги 998,40грн., а всього 1664,0грн.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 325 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 березня 2026 року у справі №335/1521/26 – скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №2052 від 22 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч. 3 КУпАП – скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч. 3 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1664,0грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров