Справа №589/1490/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Курбанова А. Р.	
Номер провадження 33/816/1160/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 589/1490/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Клюєва Андрія Володимировича на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2026, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Клюєва А.В., 
установив:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2026 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн, за те, що 26.03.2025 о 22:37 год у м. Шостка по вул. Прорізна, 13, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Клюєв А.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення. Також просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, так як копія постанови була отримана стороною захисту лише через підсистему «Електронний суд» із суттєвою затримкою, і після її отримання захисник відразу звернувся з апеляційною скаргою.
В обґрунтовування апеляційних вимог, захисник зазначає, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З наявного у справі відеозапису вбачається, що поліцейські рухаються до вже зупиненого автомобіля, відеозаписів руху автомобіля не надано. Зміст розмови ОСОБА_1 з поліцейським є нерозбірливим, що унеможливлює встановлення пояснень водія, а тому посилання на те, що останній не заперечував факту керування є припущенням судді.
Крім того, на думку захисника, огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я не проводився не через відмову останнього, а у зв`язку з тим, що працівники поліції доставили його до лікарні, однак не забезпечили реальне проходження процедури огляду.
Також адвокат Клюєв А.В. зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив реалізацію стороні захисту права на дослідження доказів, так як судом не було здійснено допит свідка, яка перебувала на місці події та могла надати істотні пояснення щодо обставин події.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно з ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що ОСОБА_1 і його захисник Клюєв А.В. хоча і брали участь в судовому засіданні, однак повний текст постанови судді був отриманий адвокатом лише 31.03.2026, що підтверджується наданою захисником випискою з підсистеми «Електронний суд», то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Клюєва А.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 282649 від 26.03.2025, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписами події правопорушення з нагрудних камер поліцейських.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними підтверджується факт переслідування поліцейськими в темний час доби автомобіля, поліцейські підійшли до транспортного засобу вже після його зупинки, за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 , який на питання «що ж ви так носитесь», пояснював, що проблем нема, не спростовуючи факту керування автомобілем. Після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер чи в закладі охорони здоров`я, на що останній повідомив, що згоден проїхати до лікарні, однак приїхавши, повідомив, що від проходження медичного огляду відмовляється, на що поліцейські повідомили, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зазначений відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських, у тому числі і щодо забезпечення ними можливості проходження водієм огляду на стан сп`яніння, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині. 
Ці відеозаписи містять усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді, а із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю водія ОСОБА_1 реально мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.
Апеляційний суд не може взяти до уваги твердження апеляційної скарги захисника Клюєва А.В. про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, а із наданих поліцейськими відеозаписів убачається, що саме він 26.03.2026 о 22.37 год перебував за кермом згодом зупиненого автомобіля.
При цьому, жодних доказів відсутності факту керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 ні в суді першої, ні апеляційної інстанції або, що водієм була інша особа, не надав.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 з ознаками у алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не забезпечив стороні захисту реалізацію права на дослідження доказів у зв`язку з недопитом свідка, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови з огляду на таке.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні, на підставі наявних у справі доказів. 
Наявні у матеріалах справи докази є достатніми та узгодженими між собою для висновку про винуватість особи, а тому сам по собі недопит свідка, на якого посилається сторона захисту не свідчить про істотне порушення вимог процесуального закону та не вплинув на правильність вирішення справи.

Інших доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено не було.
Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в закладі охорони здоров`я, так як будь-який наявний у справі обґрунтований сумнів у справі був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказів, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Поновити захиснику Клюєву А.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2026.
Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2026 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Клюєва Андрія Володимировича на цю постанову без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова