Справа № 723/695/26 
Провадження № 2/723/1889/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
13 травня 2026 року м.Сторожинець
Сторожинецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пташник А.М.
за участю секретаря судового засідання Крупчак М.І.
розглянувши в судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 18 жовтня 2025 року позивач уклав договір позики з відповідачем ОСОБА_2 за умовами якого він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 240 000 грн., а остання, отримавши кошти зобов`язалася повернути їх в строк до 19 листопада 2025 року. Дана обставина підтверджується письмовою розпискою відповідача ОСОБА_3 . Станом на 17 лютого 2026 року відповідач умови договору не виконала та грошові кошти в розмірі 240 000 грн. не повернула, від виконання зобов`язання ухиляється. Просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 18 жовтня 2025 року в сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 400 грн. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6 000 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 направили письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача зазначену вище суму боргу. Крім того не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач  ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи булав повідомлена судом належним чином. Виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд визнає причину неявки позивача поважною та знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач ОСОБА_2 отримала від  ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 240 000(двісті сорок тисяч) гривень. Позика не була повернута. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором.
У правовому висновку ВС України у справі № 301/2052/18, провадження № 61-7786св21 зазначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.
На підтвердження укладення договору позики позивач надав суду оригінал письмової розписки про надання відповідачу грошей в позику із зазначенням дати повернення грошей.
Тобто письмова розписка містить всі істотні умови договору позики, як то дату договору, суми позики, строку договору та ідентифікація позичальника і його підпис в розписці.
Вказане свідчить про дійсність договору позики та наявність заборгованості, виходячи з того, що оригінал розписки знаходився у матеріалах цивільної справи 723/695/26.
Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 1.537036431.1 від 18.02.2026 про сплату судового збору у сумі 2 400 (дві тисячі чотириста ) гривень 00 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Отже, до складу витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах – суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання йому правничої допомоги, оскільки 18.02.2026 адвокат Казюк О.О. уклав з позивачем договір про надання правничої допомоги № 15. Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 8.02.2026, вартість наданих послуг складає 6 000, 00 грн.
Відповідно до п. 107-111 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
За таких обставин суд вважає розмір витрат на правову допомогу розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому зазначені у позовній заяві витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 8 000,00 грн.
На підставі викладеного ст. ст. 545, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикизадовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт № НОМЕР_1 , виданий 03 листопада 2021 року органом 7323 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 18 жовтня 2025 року в сумі 240000 (двісті сорок тисяч) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт № НОМЕР_1 , виданий 03 листопада 2021 року органом 7323 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 400 грн. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6 000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Сторожинецького районного суду Антоніна ПТАШНИК