РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 	справа № 580/13819/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Паламаря П.Г.,
за участю:
секретаря судового засідання – Трегулова Б.Л.,
представника позивача – Юрченко Т.Л.,
представника відповідача – Левенець А.М., 
розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом повного товариства “Ломбард “Гарант-Черкаси” Бородай О.А. і компанія” до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Юрченко Т.Л. в інтересах повного товариства “Ломбард “Гарант-Черкаси” Бородай О.А. і компанія” (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 36) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення від 28.08.2025 №15679/23-00-24-06-16, №15680/23-00-24-06-16.
22.12.2025 відкрито загальне позовне провадження.
03.02.2026 продовжено строк проведення підготовчого провадження. 
27.03.2026 закрито підготовче провадження та перейдено до розгляду справи по суті.
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що не є податковим агентом для вказаних відповідачем господарських операцій, у зв`язку з чим не допустив податкових порушень, за які винесені спірні податкові повідомлення – рішення. Вказує, що за операцією звернення стягнення на заставлене майно клієнта, в рахунок погашення зобов`язань за кредитом у фізичної особи заставодавця не виникає дохід, який має оподатковуватися податком з доходів фізичних осіб та військовим збором. Після закінчення строку дії договору кредиту відбувається операція стягнення на заставлене майно, тобто відбувається погашення заборгованості клієнта по договору кредиту і тому у фізичної особи не виникає оподатковуваного доходу. 
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення адміністративного позову, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що дохід від відчуження заставленого майна є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб як інші оподатковувані доходи згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, при цьому, позивач виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за рахунок коштів платників податків-позичальників, отриманих від реалізації заставленого майна, а також сплати військового збору. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач вважає, що оскаржувані ППР є правомірними та скасуванню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Повне товариство “Ломбард “Гарант-Черкаси” ОСОБА_1 і компанія” як суб`єкт господарювання зареєстроване 11.10.1999 за основним видом діяльності – 64.92 «Інші види кредитування». 
Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведена документальна планова виїзна перевірка ПТ “Ломбард “Гарант-Черкаси” з питань дотримання податкового законодавства в частині нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2024, за результатами якої складено акт від 15.07.2025 №10740/23-00-24-06-13/24349724.
Згідно висновку акту перевірки зафіксовані порушення позивачем вимог:
-п.51.1 ст. 51 та п.176,2 «б» ст. 176 ПК України, в частині повноти да достовірності відображення інформації в Податковому розрахунку за формою №1-ДФ за IV квартал 2019 року;
-п.38.1 ст. 38, п. 57.1 ст. 57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а» п. 171.2 ст.171, пп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 911554,28грн, в тому числі за 2019 рік в сумі 329337,92грн., за 2020 рік в сумі 371894,10 грн., за 2021 рік в сумі 188850,07 грн., за 2023 рік в сумі 11920,44 грн., за 2024 рік в сумі 9551,75грн.;
-пп. 1.2, пп.1.3, пп.1.4 та пп.1.6 п.1.6-1 підрозділ 10 розд. ХХ, п.38.1 ст. 38, п. 57.1 ст.57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а» п.171.2 ст. 171, пп.«а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору в сумі 77820,12грн., в тому числі за 2019 рік в сумі 27444,82грн., за 2020 рік в сумі 30991,17грн., за 2021 рік в сумі 15737,50грн., за 2023 рік в сумі 993,37грн., за 2024 рік в сумі 2653,26грн.
На підставі акта перевірки від 15.07.2025 №10740/23-00-24-06-13/24349724 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.08.2025 №15679/23-00-24-06-16, №15680/23-00-24-06-16.
Рішенням ДПС залишено без змін ППР ГУ ДПС у Черкаській області від 28.08.2025 №15679/23-00-24-06-16 та №15680/23-00-24-06-16, а скаргу - без задоволення.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України).
Підставою виникнення спірних правовідносин слугує висновок контролюючого органу про те, що ПТ “Ломбард “Гарант-Черкаси”, як податковим агентом, не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від реалізації заставленого майна в зв`язку з невиконанням фізичними особами-позичальниками умов договору про надання фінансового кредиту. У ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що, як кредитодавцем/заставодержателем, укладався з фізичними особами, як позичальниками/заставодавцями договір закладу майна до ломбарду як кредитодавцем, надавалися фінансові кредити фізичним особам, як позичальникам, згідно умов укладеного з останніми Договору про надання ломбардом фінансового кредиту. Однак, при перевірці первинних документів контролюючим органом було встановлено, що фінансові кредити надаються готівкою через касу ПТ “Ломбард “Гарант-Черкаси”, повернення (погашення) фінансових кредитів та відсотків за користування кредитом проводиться готівкою через касу, а у разі невиконання фізичними особами, як позичальниками, умов Договору про надання ломбардом фінансового кредиту, погашення здійснювалося за рахунок коштів від реалізації заставленого майна. Реалізація предметів застави, дорогоцінних металів (брухт) - шляхом реалізації (продажу) до Національного банку України та ФОП. На підставі наведеного, контролюючий орган дійшов висновку про те, що під час реалізації закладеного майна, ломбард згідно умов договорів про надання фінансового кредиту продає майно, право власності на яке належить фізичним особам - заставодавцям (ст. 575 ЦК України), і фактично отримує від реалізації грошові кошти заставодавця - платника податку від продажу (відчуження) майна, що є оподатковуваним доходом згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, та від продажу (відчуження) брухту дорогоцінних металів Національному банку України, що не є оподатковуваним доходом згідно пп.165.1.25 п.165.1 ст.165 та пп.164.2.18 п.164.2 ст.164 ПК України.
Згідно з пп. 14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів.
Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Згідно з п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначені у ст. 165 ПК України.
Відповідно до пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна.
Згідно з п.171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:
а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;
б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.
Ломбардна операція - це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (п. п. 14.1.100 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Поняття «застава» визначено у ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу», яке включає в себе те, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Застава виникає на підставі, зокрема, договору (ч. 1 ст. 574 ЦК України).
Статтею 575 ЦК України визначено окремі види застав, зокрема, заклад майна, що передбачає перехід предмета застави у володіння заставодержателя.
Правові наслідки невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, визначені ст. 589 ЦК України.
У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 589 ЦК України, заставодержатель у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 19 Закону України "Про заставу" визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Таким чином, заставодавець набуває права на звернення стягнення на предмет застави за сукупності наступних умов:
1) настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою;
2) невиконання боржником такого зобов`язання.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" від 18 листопада 1997 року №637/97-ВР дорогоцінні метали - золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо); операції з дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням - дії, зокрема, пов`язані звиникненням та припиненням права власності та інших прав на дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння, в тому числі прийманням під заставу ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів.
Згідно з ст. 8 Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" золотий запас України створюється Національним банком України і є державною власністю. Управління золотим запасом України здійснюється Національним банком України у межах повноважень, визначених законодавством. Золотий запас формується шляхом закупівлі афінованого золота в зливках у фізичних та юридичних осіб, резидентів та нерезидентів за рахунок коштів Національного банку України. Золотий запас України зберігається у Державній скарбниці Національного банку України та на металевих рахунках, відкритих Національним банком України в центральних банках інших країн та комерційних банках, в тому числі в іноземних. Національний банк України організовує діяльність Державної скарбниці України.
Згідно з п. 1.2 Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого 26 квітня 2005 року розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 (втратило чинність 01 січня 2022 року) (далі - Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами), у цьому Положенні поняття вживаються у такому значенні: ломбард - ломбард - фінансова установа, виключним видом діяльності якої є надання на власний ризик фінансових кредитів фізичним особам за рахунок власних або залучених коштів, під заставу майна на визначений строк і під процент та надання супутніх послуг ломбарду; супутні послуги ломбарду - послуги, які є передумовою надання фінансового кредиту або випливають з його надання.
Згідно п. 3.2 Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами зазначено, що до супутніх послуг ломбарду, якщо інше не встановлено законом, належать: оцінка заставленого майна відповідно до чинного законодавства та/або умов договору; надання посередницьких послуг зі страхування предмета застави на підставі агентського договору зі страховою компанією; реалізація заставленого майна відповідно до чинного законодавства та/або умов договору.
Наслідки перевищення суми, вирученої від реалізації предмета застави, над сумою боргу визначені ст. 25 Закону України «Про заставу», частиною 1 встановлено, що якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.
В такому випадку сума, що перевищує розмір забезпечених заставою вимог заставодержателя, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи і є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.
Відповідно до ч. 11 ст. 30 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» ломбарду забороняється користуватися та розпоряджатися предметом застави (закладу), крім випадків, визначених законом. Згідно з ч. 12 вказаної статті порядок звернення стягнення на предмет застави (закладу) визначається законом та умовами договору застави (закладу).
З наведеного вбачається, що ломбардна операція це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (пп. 14.1.100 ПК України ). Тому до продажу застави обов`язок податкового агента не виникає.
Так, у межах спірних правовідносин відповідачем не доведено обставин того, що реалізоване майно було придбано за рахунок кредиту. При цьому, за нормою пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України до доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, віднесено дві групи доходів:
1) доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна;
2) доходи, отримані від реалізації майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики).
Доходи від реалізації заставного майна є самостійною групою доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків. При цьому не мають правового значення джерела придбання такого майна.
Тому, застосування контролюючим органом норми пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України є неправомірним.
Наявність договорів застави та відсутність перевищення суми реалізації майна над сумою боргу, відповідачем не заперечується.
Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 826/4367/15 виклав правовий висновок, відповідно до якого до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.
Верховний Суд зазначив, що зміст п.п. 165.1.29 ст. 165 ПК України свідчить про те, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.
Водночас, відповідно до пп. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, або ж бази оподаткування, включаються, зокрема, сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.
Тому, сума кредиту, що отримується платником податку протягом строку дії договору, у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, відноситься до доходів, які згідно з пп. 165.1.29. п. 165.1. ст. 165 ПК України, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи № 37/25 від 23.01.2026, як проведена експертом ОСОБА_2 за результатами проведення економічної експертизи не підтверджуються/частково підтверджуються висновки Головного управління ДПС у Черкаській області, викладені в акті перевірки від 15.07.2025 №10740/23-00-24-06-13/24349724.
Крім того, суд вказує, що контролюючий орган не аналізував зміст конкретних договорів фінансового кредиту та застави майна позивача з конкретними фізичними особами, строк їх дії, предмет, відомості про вартість застави, кредитів та повернених сум. 
Частиною 1 ст. 593 ЦК України встановлено, що саме право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, тобто при фактичному задоволенні грошових вимог кредитодавця до позичальника. Застава як вид забезпечення виконання зобов`язань у даному випадку є похідною від основного зобов`язання та не має податкового значення.
З врахуванням того, що всі договори фінансового кредиту (ломбардного кредиту) були діючими до моменту фактичного задоволення грошових вимог, ПТ “Ломбард “Гарант-Черкаси”, отримані суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно до 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України.
Саме отримання, повернення та безнадійність боргу є категоріями податкового права, які призводять до виникнення, зміни чи припинення правових наслідків. Інший підхід не відповідає принципам податкового права.
Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4.
Пунктом 4 розділу IV Порядку передбачено, що у графі 6 «Ознака доходу» зазначається ознака доходу, наведена у розділі 1 «Довідник ознак доходів фізичних осіб» додатку 2 до Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу.
Згідно довідника ознак доходів фізичних осіб, до ознаки доходу « 127» відносяться інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).
Судом встановлено, що на дату отримання кредиту фізичною особою та заставлення її рухомого майна, дохід не виникає а ні в ломбарда, а ні в такої особи.
Під час проведення перевірки відповідачем не встановлено обставин того, що при реалізації заставного майна було перевищено суму основного зобов`язання.
У спірному випадку, у позичальника та кредитодавця був відсутній дохід, таким чином суд приходить до висновку, що у позивача, як у податкового агента не виник обов`язок нарахування податкових зобов`язань. У свою чергу, відповідачем не доведено обставин і того, що позивач здійснює реалізацію заставного майна після закінчення терміну/строку дії договору.
Таким чином, дії та правочини за договором фінансового кредиту та застави відбувалися в межах одного договору та в межах строку його дії. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про набуття права власності позивачем на предмети застави.
Суд також звертає увагу на те, що факт невиконання позичальником зобов`язань не є безумовною підставою для виникнення оподатковуваного доходу у фізичної особи - позичальника, оскільки після настання строку виконання зобов`язання відбувається процедура звернення стягнення та отримана сума від реалізації предмета застави переходить в рахунок погашення заборгованості по кредиту, після чого відображається в облікових даних платника податків.
Крім того, суд дійшов висновку про те, що у спірному випадку сума продажу є фактичним поверненням коштів, які були передані фізичним особам у кредит під заставу, відтак майновий стан фізичної особи позичальника не зазнавав змін.
При цьому, від правильності нарахування ПДФО залежить і правильність обчислення військового збору. Зокрема, згідно з п.16-1 підр.10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Аналогічно для виконання обов`язку податкового агента має бути ідентифікований власник доходу, якому він нарахований, позаяк це впливає і на правильність звітності з відповідного збору.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 28.08.2025 №15679/23-00-24-06-16, №15680/23-00-24-06-16.
Стягнути з Головного управління ДПС в Черкаській області (код ЄДРПОУ 44131663) на користь повного товариства “Ломбард “Гарант-Черкаси” Бородай О.А. і компанія” (код ЄДРПОУ 24349724) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 15915 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 89 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя 	Петро ПАЛАМАР