СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/224/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.
за участю:
секретаря судового засідання: Пархоменко О.В.;
представник позивача (в залі суду): Маленко Ю.А.; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" (вх. №993 Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Мужичук Ю.Ю. 01.04.2026 (повний текст складений 06.04.2026) тадодаткове рішення від 13.04.2026 (повний текст складено 13.04.2026) 
у справі №922/224/26 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження"
до Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт"
про стягнення коштів

УСТАНОВИВ:

ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" про стягнення 2127774,02грн, з яких: заборгованість 1 587 000грн та пеня 540 774,02 грн.
Позов обґрунтовано тим, що в межах укладеного між сторонами Договору поставки №26/11-24 від 26.11.2024 позивач поставив відповідачу за видатковою накладною №678 від 26.11.2024 товар на загальну суму 1587000,00грн, за який останній не розрахувався, у зв`язку із чим на підставі п.7.3. Договору позивачем нараховано пеню у розмірі 540 774,02 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі №922/224/26 позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" на користь ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" суму заборгованості у розмірі 1587000грн, суму пені у розмірі 539646,64грн та витрати по сплаті судового збору 25519,76 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що поставка товару за Договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024 підтверджується наявною у матеріалах справи копією видаткової накладної №678 від 26.11.2024, яка підписана уповноваженими представниками покупця та постачальника без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості поставленого товару. Загальна вартість поставленого товару за вказаною видатковою накладної складає 1587000,00грн.
Також судом встановлено, що відповідачем разом із поставленим товаром було отримано рахунок на оплату № 670 від 26.11.2024, що підтверджується наявним у видатковій накладній посиланням на зазначений рахунок.
Оскільки доказів оплати товару у розмір 1 587 000,00грн матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача у розмірі 1587000,00грн є обґрунтованою та підлягає стягненню.
Поряд з цим, щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 540774,02грн за період з 27.11.2024 по 12.01.2026, суд зазначив, що строк виконання грошового зобов`язання відповідно до пункту 3.2 Договору та пункту 3 Специфікації №1 розпочався 27.11.2024, а прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 28.11.2024.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що останній здійснено за період з 27.11.2024 по 12.01.2026, тобто з урахуванням включення до періоду нарахування дня, у який прострочення ще не настало.
Суд зазначив, що нарахування пені за 27.11.2024 є безпідставним. За висновками та розрахунком суду правильний її розмір становить 539646,64грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
02.04.2026 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" про ухвалення додаткового рішення (вх.№7893), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 30000,00 грн., а також 6000,00 грн. гонорару успіху, що загалом становить 36000,00 грн. 
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 13.04.2026 у справі №922/224/26 заяву ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" про ухвалення додаткового рішення (вх.№7893 від 02.04.2026) задоволено частково.
Стягнуто з Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" на користь ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" 10000,00грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу та 6000,00грн гонорару успіху.
Суд, врахувавши обставини справи, проаналізувавши всі докази, враховуючи принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх обсягом дійшов висновку про часткове задоволення вимог заяви позивача.
27.04.2026 Приватне підприємство "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" звернулось до Східного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку з апеляційною скаргою, в якій просить суд:
1. Рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі № 922/224/26 скасувати. 
2. ухвалити у справі №922/224/26 нове рішення.
3. У задоволенні позову ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" до Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" про стягнення коштів відмовити в повному обсязі.
4. Стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує наступним.
Позивачем не надано жодного доказу виконання ним положення пунктів 2.5. та 4.1. Договору щодо передачі супровідної документації на товар, а відтак, обов`язки позивача за договором не можуть вважатися виконаними.
В п.3.2. Договору і в специфікації №1 до Договору обов`язок оплати Товару пов`язаний з настанням певної подій, а саме з моментом отримання відповідачем рахунку на оплату Товару від Позивача.
Позивачем до позовної заяви додано рахунок №670 від 26.11.2024, проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження отримання вищевказаного рахунку №670 відповідачем, відтак, на переконання апелянта, відсутні підтвердження того, що у позивача виникло право вимоги до відповідача, оскільки відсутні підтвердження настання у відповідача обов`язку оплати Товару.
З огляду на те, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором з оплати Товару, відповідач вважає, що застосування до нього штрафних санкцій у вигляді пені є незаконним та необґрунтованим.
Апелянт вважає, що заявлені позовні вимоги позивача не підлягали задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю, відповідно, позивач не має права на відшкодування судових витрат понесених ним у зв`язку з розглядом справи за рахунок відповідача. За таких обставин апелянт зазначає, що додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.04.2026 року у справі №22/224/26 є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2026 справу №922/224/26 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.05.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/224/26. Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі №922/224/26 до надходження матеріалів справи.
06.05.2026 справа №922/224/26 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 апеляційну скаргу ПП "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі №922/224/26 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у сумі 47 874,92грн. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі №922/224/26; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 08.06.2026 для подання заяв та клопотань; призначено справу до розгляду на 16.06.2026 об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. 

01.06.2026 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі № 922/224/26 без змін.
Також просить судові витрати (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу) покласти на відповідача. Зазначає, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.
Заперечуючи проти доводів та вимог скарги посилається на те, що апеляційна скарга не містить належного спростування встановлених судом першої інстанції обставин, не доводить неправильного застосування норм матеріального або процесуального права та зводиться до повторної, необґрунтованої переоцінки доказів. 
Вважає, що позивачем доведено передачу відповідачеві права власності на товар, виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати товару в заявленому розмірі, наявність підстав для нарахування пені за прострочення оплати поставленого товару та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, пені в розмірі, зазначеному в судовому рішенні, судових витрат, в тому числі зазначених в додатковому рішенні суду від 13.04.2026 витрат на професійну правничу допомогу.
Свою позицію також обґрунтовує тим, що стягнення пені є прямим наслідком порушення відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого та прийнятого товару. При цьому, суд першої інстанції не лише встановив факт прострочення, а й перевірив розрахунок пені та здійснив коригування, виключивши з періоду нарахування день, у який прострочення ще не настало. Отже, доводи апелянта про незаконність пені є похідними від його безпідставних заперечень щодо самого боргу та не спростовують правомірності висновку суду про застосування договірної відповідальності за прострочення.
Позивач вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 1 587 000,00 грн основного боргу та пені у розмірі 539 646,64 грн. Також, законним та обґрунтованим є додаткове рішення, а доводи апелянта не містять правових підстав для його скасування.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 16.06.2026 приймав участь представник позивача. Представник відповідача не з`явився, 16.06.2026 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивоване тим, що представник відповідача майже у той самий час приймає участь в розгляді іншої господарської справи в Господарському суді Харківської області.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2026 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/224/26 до 23.06.2026 до 14:30 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів задля повідомлення учасників процесу про хід розгляду справи, витримано терміни, які суд вважає достатніми для можливості реалізації сторонами своїх процесуальних прав.
23.06.2026 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача (апелянта) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікуванні представника відповідача.
В клопотання також зазначено про підтримання поданої ПП "БПК "ФОРСАЙТ" апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 року та додаткове рішення від 13.04.2026 року у справі №922/224/26 в повному обсязі та наполягання на її задоволенні.
Присутній в судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті спору, заперечував проти вимог апеляційної скарги з підстав, зокрема, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення та додаткове рішення залишити без змін. Проти клопотання відповідача (апелянта) заперечував, зазначив про можливість розгляду справи за його відсутністю. Зауважив, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції будуть подані протягом встановленого ГПК строку.
Щодо клопотання апелянта про відкладення розгляду справи.
Судом не визнано явку представників до судового засідання обов`язковою. Сторони належним чином та завчасно повідомлені про час та місце судового засідання, отже мали час та можливість у разі потреби забезпечити участь своїх представників в судовому засіданні апеляційного господарського суду.
Східний апеляційний господарський суд враховує, що позиція скаржника детально та чітко викладена в тексті самої скарги, а суд переглядає справу виключно в межах її доводів та вимог. Клопотання подається вдруге і не містить обґрунтування неможливості забезпечення участі в засіданні іншого представника чи керівника. Заявником не вказано, які саме виняткові пояснення він може надати, разом з цим, всі необхідні для вирішення спору докази та пояснення вже наявні в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд не вбачає правових підстав для відкладення чи оголошення перерви в судовому засіданні, тому відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про перенесення судового засідання
Враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду скарги; представники сторін висловили доводи, вимоги та заперечення в письмовому вигляді (в скарзі та відзиві), судова колегія вважає можливим розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.11.2024 між ТОВ "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" (Постачальник) та Приватним підприємством "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" (Покупець) було укладено договір поставки №26/11-24 за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у визначений термін у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його. (п.1.1 Договору).
Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, номенклатура, вартість, кількість Товару вказуються Сторонами в Специфікації на Товар (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною цього договору.
Покупець оплачує Товар, якщо інше не вказано у відповідній Специфікації, в наступному порядку: - 100% (сто відсотків) від вартості Товару Покупець сплачує протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання Договору і отримання рахунку від Постачальника. (п.3.2 Договору).
У п.2 Специфікації №1 (Додатку 1 до Договору) сторони передбачили, що загальна вартість Товару за Специфікацією № 1 від 26.11.2024 року становить 1587000,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят сім тисяч гривень 00 копійок) грн, в тому числі ПДВ 20% 264500,00грн.
У п.3 Специфікації №1 визначено, що порядок оплати за Специфікацією №1 Сторонами встановлюється наступним чином: - 100% (сто відсотків) від вартості Товару Покупець сплачує протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку від Постачальника.
Згідно п. 7.3. Договору у разі несвоєчасної оплати поставленого але не оплаченого Товару Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, що діяла у період, за який сплачується пеня.
За доводами позивача, обставини, які свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку полягають в тому, що Постачальник за вищевказаним договором поставив відповідачу, як Покупцю обумовлений сторонами товар за видатковою накладною № 678 від 26.11.2024 на загальну суму 1 587000,00грн, який відповідач отримав, але його вартість не сплатив, у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка складає 1587000,00грн.
12.01.2026 на адресу відповідача позивачем було направлено письмову вимогу разом з розрахунком пені, у якій останній на підставі ст. 526, 530 Цивільного Кодексу України вимагав сплатити заборгованість за договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024 у розмірі 1587000,00грн, а також нараховані штрафні санкції (пеню). Проте вказана вимога відповідачем була залишена без реагування, оплату за поставлений товар не здійснено.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та правову кваліфікацію спірним правовідносинам, Східний апеляційний господарський суд виходить з наступного.
Частинами 1, 3, 5ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За домовленістю сторін, згідно пункту 3.2 Договору, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару у розмірі 100% його вартості протягом одного банківського дня з моменту підписання Договору та отримання рахунку від постачальника.
У пункті 3 Специфікації №1 (Додатку №1 до Договору) сторони також визначили порядок оплати наступним чином: - 100% (сто відсотків) від вартості Товару Покупець сплачує протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку від Постачальника.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В силу ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно матеріалів справи, позивачем здійснена поставка товару відповідачу за Договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024, що підтверджується наявною у матеріалах справи скан-копією видаткової накладної №678 від 26.11.2024, яка підписана уповноваженими представниками покупця та постачальника без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості поставленого товару. Загальна вартість поставленого товару за вказаною видатковою накладної складає 1587000,00 грн.
Відповідно до п.2.4. Договору, право власності на Товар переходить до Покупця при передачі Товару Постачальником Покупцеві. 
Передача Товару оформляється шляхом проставлення відмітки про отримання Товару на примірнику видаткової накладної, скріпленої підписом уповноваженої особи Покупця. 
В момент поставки Постачальник зобов`язується надати, зокрема, наступні документи на поставлений Товар - видаткову накладну, товаро – транспортну накладну (2.5. Договору). Зазначені документи додані позивачем до позову.
З видаткової накладної вбачається, що разом із поставленим товаром відповідачем було отримано рахунок на оплату № 670 від 26 листопада 2024 року, про що свідчить відповідне посилання на зазначений рахунок в накладній. 
Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п.3.2 Договору та п.3 Специфікації №1 відповідач повинен був виконати зобов`язання по оплаті товару не пізніше 27.11.2024.
Як підтверджується матеріалами справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, в той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання
Оскільки доказів оплати товару у розмір 1587000,00грн матеріали справи не містять, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість відповідача у розмірі 1587000,00грн є обґрунтованою та підлягає стягненню.
Аналізуючи доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що позиція скаржника зводиться до твердження про те, що за відсутності доказів отримання ним рахунку на оплату, у нього не настав строк виконання зобов`язання, відтак відсутнє саме правопорушення, що виключає підстави для стягнення пені.
Східний апеляційний господарський суд вважає таку логіку скаржника хибною, що ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права та умов Договору.
Так, судом відхиляються аргументи скаржника щодо відсутності обов`язку оплати товару через нібито неотримання рахунку на оплату №670 від 26.11.2024, з огляду на те, що рахунок за своєю правовою природою є лише документом інформаційного характеру, який містить платіжні реквізити, який не засвідчує факт здійснення господарської операції (на відміну від видаткової накладної). 
Верховним Судом неодноразово зазначалось, що рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунка-фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором.
Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі №915/641/19, від 11.11.2021 у справі №922/449/21, від 27.03.2021 у справі №920/1343/21, від 10.01.2024 у справі №904/6023/19 (904/4903/22).
Разом з цим, у даному випадку факт отримання рахунку підтверджено видатковою накладною №678 від 26.11.2024, в якій наявне пряме посилання на рахунок №670 від 26.11.2024, як на підставу постачання. Підписуючи видаткову накладну без зауважень, уповноважена особа відповідача підтвердила факт приймання товару разом із супровідними документами, зазначеними в ній. Таким чином твердження про неотримання рахунку повністю спростовується підписом самого відповідача на накладній.
Також суд звертає увагу апелянта на те, що господарські договори є відплатними. Отримання товару без наміру його оплати суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України). У даній справі відповідач отримав товар на суму 1587000,00грн, набув на нього право власності (п. 2.4 Договору), проте протягом більше року не вчинив жодних дій для його оплати, посилаючись на формальні обставини.
Навіть за відсутності рахунку (що спростовано матеріалами справи), відповідач, діючи як добросовісний учасник господарських відносин, зобов`язаний був сплатити кошти за отриманий товар.
Щодо стягнення пені.
Згідно п. 7.3. Договору у разі несвоєчасної оплати поставленого але не оплаченого Товару Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 540 774,02 грн. за період з 27.11.2024 по 12.01.2026.
Суд першої інстанції, враховуючи те, що рахунок на оплату № 670 від 26.11. 2024 було отримано відповідачем 26.11.2024 разом із видатковою накладною № 678 від 26.11.2024 року, встановив, що строк виконання грошового зобов`язання відповідно до пункту 3.2 Договору та пункту 3 Специфікації №1 розпочався 27.11.2024, а прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 28.11.2024. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що останній здійснено за період з 27.11.2024 по 12.01.2026, тобто з урахуванням включення до періоду нарахування дня, у який прострочення ще не настало, у зв`язку з чим дійшов висновку, що нарахування пені за 27.11.2024 є безпідставним, тому правильний розмір пені становить 539 646,64грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Оскільки судом першої інстанції виключено день, коли прострочення ще не існувало, сума пені 539 646,64грн є арифметично та юридично правильною, тому Східний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені та стягнення пені в розмірі 539 646,64 грн за період з 28.11.2024 по 12.01.2026.
Встановивши наявність невиконаного основного грошового зобов`язання та факт порушення відповідачем строку його виконання (починаючи з 28.11.2024), суд першої інстанції дійшов абсолютно правомірного висновку про наявність підстав для застосування штрафних санкцій. Пеня за своєю правовою природою є похідним (акцесорним) зобов`язанням, яке покликане забезпечити виконання основного боргу та стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки судом встановлено та підтверджено законність вимоги про стягнення суми основного боргу, вимога про стягнення пені, як похідна, підлягає задоволенню в розмірі 539 646,64грн, розрахунок якої здійснено судом першої інстанції з 28.11.2024. 
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявність заборгованості підтверджується сукупністю доказів, та надав належну оцінку поданим доказам відповідно до статей 73, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України, а доводи апеляційної скарги в цій частині є формальними, та такими, що не спростовують фактичних обставин справи.
Щодо додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 13.04.2026 у справі №922/224/26.
Єдиним мотивом незгоди апелянта з додатковим рішенням є його твердження про необґрунтованість, на його переконання, позовних вимог позивача в цілому.
Східний апеляційний господарський суд зазначає, що результат оскарження первісного судового рішення, щодо якого було ухвалено додаткове судове рішення, беззаперечно впливає на результат оскарження останнього, оскільки додаткове рішення є похідним від первісного судового акта.
За умови відсутності в апеляційній скарзі будь-яких самостійних аргументів та правових обґрунтувань щодо суті самого додаткового рішення (зокрема, заперечень щодо співмірності суми витрат, обсягу наданих адвокатом послуг чи правильності застосування судом першої інстанції критеріїв розумності та пропорційності), а лише за наявності констатації необхідності його скасування як похідного, правові підстави для скасування додаткового рішення у суду апеляційної інстанції відсутні.
Оскільки судом апеляційної інстанції підтверджено законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції по суті спору, а скаржником не доведено та не аргументовано жодних конкретних порушень, допущених місцевим господарським судом під час ухвалення додаткового рішення від 13.04.2026, апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Колегія суддів зазначає, що аргументи Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" були почуті, проте доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, наведеного вище не спростовують та не впливають на правильність вирішення спору.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення та додаткового рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі №922/224/26 підлягають залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 та додаткове рішення від 13.04.2026 у справі №922/224/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.06.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін