27.05.2026 Справа № 363/1680/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лукач О.П.,
за участю секретаря Крюкової В.Є.,
заявника – ОСОБА_1 ,
представника заявника – адвоката Коломійця І.О., 
заінтересованої особи – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2026 представником заявника – адвокатом Коломійцем І.О. подано до Вишгородського районного суду Київської області вказану вище заяву, у якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , батько заявниці та заінтересованої особи. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0043 га з кадастровим номером 3221810100:189:0209. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина – ОСОБА_3 , але оформити не встигла. У приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. відкрита спадкова справа № 18/2018, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51036483. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , мати заявниці та заінтересованої особи. За життя ОСОБА_3 заповіт не залишила. Заявниця звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса. У приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. відкрита спадкова справа №10/2026, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №84233673. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом заявниці відмовлено, про що приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2026. Підставою для відмови став пропуск шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутність документів, що підтверджують факт її прийняття. Заявниця своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважала, що спадщину прийняла.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.03.2026 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з призначенням судового засідання на 27.05.2026 о 10:30, про що повідомлено учасників провадження. Крім цього, вказаною ухвалою суду, задоволено клопотання заявника про допит у якості свідка заінтересовану особу - ОСОБА_2 , а також витребувано у приватного нотаріусу Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. матеріали спадкової справи №18/2018, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матеріали спадкової справи №10/2026, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копія витребуваної судом спадкової справи надійшла до суду 27.04.2026.
У призначене судове засідання з`явилися заявник, представник заявника та заінтересована особа.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник – адвокат Коломієць І.О. заявлені вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, просили їх задовольнити.
ОСОБА_1 пояснила суду, що її батьки проживали у АДРЕСА_1 . Після смерті батька у 2017 році, вона відвідувала маму та доглядала за нею та квартирою. Заявник не має іншої можливості підтвердити зазначений факт у позасудовому порядку, оскільки не була зареєстрована за адресою проживання спадкодавця, хоча фактично постійно проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини. В силу віку, хвороби на цукровий діабет та війни в країні, здоров`я мами погіршилося, у неї з`явилися ознаки деменції, у зв`язку з чим, мати потребувала постійного догляду та контролю. Оскільки її донька та сестра працювали, вона до смерті проживала з мамою та була впевнена, що прийняла спадщину. 
Заінтересована особа – ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 .
Так, допитана у судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 як свідок, показала суду, що заявник ОСОБА_1 є її рідною сестрою, а спадкодавець - ОСОБА_3 є їхньою мамою. Свідок зазначила, що після початку війни на сімейній нараді вони вирішили, що сестра з мамою виїдуть до Західної України. Після повернення до м. Вишгорода у матері почали проявлятися ознаки деменції, залишати її саму було неможливо, тому сім`я вирішила, що саме ОСОБА_6 буде проживати з матір`ю та доглядати за нею. Похованням матері займалася заявник, вона ж зверталася щодо прийняття спадщини. Свідок заяву про прийняття спадщини не подавала.
Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками зазначені: батько - ОСОБА_4 , мати- ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1 від 21.04.1970 (а.с. 8).
Заінтересована особа – ОСОБА_2 є рідною сестрою заявника та її батьками також є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 11).
Зміна прізвища заінтересованої особи з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 12).
Так, з копії свідоцтва про шлюб убачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с 15).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , батько заявника та заінтересованої особи, чоловік ОСОБА_3 (а.с. 16).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,0043 га з кадастровим номером 3221810100:18:9020, призначену для індивідуального гаражного будівництва, розташовану у гаражно-будівельному кооперативі «Беркут» у місті Вишгороді Київської області (а.с. 18, 19).
Із витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 51036483 від 23.02.2018 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоєю Л.А. заведено спадкову справу №18/2018 (а.с. 17).
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина - ОСОБА_3 , однак за життя вона не оформила спадкові права на зазначене майно.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 (а.с. 20).
Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 84233673 від 19.02.2026 року, після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Фоєю Л.А. заведено спадкову справу № 10/2026 (а.с. 21).
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.
Із матеріалів спадкової справи №10/2026 (а.с. 36-45) вбачається, що 19.02.2026 
 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 .
Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. від 19.02.2026 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .. Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не була зареєстрована, протягом строку, встановленого ЦК України, відповідну заяву про прийняття спадщини у відповідні органи нотаріату не подавала, інших документів, які підтверджують факт прийняття нею спадщини, надано не було. Письмова згода інших спадкоємців, які прийняли спадщину, щодо прийняття ОСОБА_1 спадщини після ОСОБА_3 до приватного нотаріуса не надходила.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.11.1992 по 31.05.2023, тобто до дня своєї смерті (а.с. 14, 23, 42, 42 на зв.).
Заявник ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 (а.с. 7, 40).
Водночас, згідно акту, складеного депутатом Вишгородської міської ради, ОСОБА_1 фактично проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.02.2022 по день смерті ОСОБА_3 
(а.с. 23).
Отже, письмовими матеріалами справи підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , належить до спадкоємців першої черги за законом, після смерті матері звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Вказані обставини також підтверджуються послідовними поясненнями заявника ОСОБА_1 та показаннями свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила, що заявник проживала з матір`ю, доглядала за нею, забезпечувала її побутові потреби, не залишала її саму у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та перебувала з нею до дня смерті.
Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статей 1216–1218 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) спадкування є переходом прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.
Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У пункті 23 вказаної Постанови роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини з підстав відсутності документів, які підтверджують постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту.
Відповідно до положень частин першої та шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Факти, що мають юридичне значення і встановлюються судом перелічені у частині першій статті 315 ЦПК України, проте такий перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
За змістом частини другої 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи надані письмові докази у сукупності з поясненнями заявника, позицією заінтересованої особи та показаннями свідка ОСОБА_2 , суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд враховує, що заявник є дочкою спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом, протягом установленого законом строку не заявляла про відмову від спадщини, фактично проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядала за нею, вела спільний побут і після смерті матері звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав.
Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй можливість оформити спадкові права у нотаріальному порядку як спадкоємцю, який відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину внаслідок постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Іншого порядку підтвердження зазначеного факту законом не встановлено, а встановлення цього факту не пов`язане з вирішенням спору про право, оскільки заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заяви не заперечувала, самостійних вимог щодо спадкового майна не заявляла, доказів наявності спору між спадкоємцями суду не надано.
Підстав не приймати до уваги надані заявником документи, а також показання свідка, суд не вбачає, докази є взаємно узгодженими, логічними, не спростовані іншими належними та допустимими доказами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 4, 76, 81, 89, 293, 315–319 ЦПК України, статтями 1216–1218, 1220, 1221, 1268, 1270 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду складено 05.06.2026.

Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя          О.П. Лукач