ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5694/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. (суддя Новікова І.В) в адміністративній справі №280/5694/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому, зокрема, просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати йому грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань з 01 січня 2020р. по 27 вересня 2020 р. включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. №704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити йому з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р. включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01 січня 2020 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка в період з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р. включно протиправно розрахувала йому грошове забезпечення та інші виплати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня 2018 р. на відповідний тарифний коефіцієнт, замість множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Судом:
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р. включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. №704;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р. включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти вимог відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 із посиланням на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у позові.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує про порушення позивачем строку звернення до суду згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки грошове забезпечення він отримував щомісячно та мав змогу дізнатися про порушення своїх прав. Також наголошено про не розповсюдження на військовослужбовців норм Кодексу законів про працю України. Протягом строку служби позивача його посадовий оклад та оклад за військовим званням, правомірно були розраховані із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 р.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та вважаючи, що йому не у повному обсязі за період з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р. включно виплачувалося грошове забезпечення, звернувся до суду із позовом. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 01 січня 2020 р. наявні підстави для розрахунку грошового забезпечення із урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, а така розрахункова величина як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2018 р. не відповідає правовим актам вищої юридичної сили. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду, то слід зазначити наступне.
Відповідно до частин 1,5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 р. у справі №990/156/23 зазначила, що саме стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.
Частина 2 статті 233 КЗпП України в редакції до 19 липня 2022 р. передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник може звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати, без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 р. № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, які набули чинності з 19 липня 2022 р., і відповідно до яких працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Частина друга даної статі передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать при звільненні, працівник має звернутися у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Верховним Судом в постанові від 21 березня 2025 р. у справі №460/21394/23 із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 липня 2024 р. у справі №990/156/23 вказано, що правовідносини, які мали місце у період до 19 липня 2022 р., підлягають правовому регулюванню згідно із положеннями статті 233 КЗпП України у попередній редакції, а у період з 19 липня 2022 р. згідно норми статті 233 КЗпП України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».
Тобто, до позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р., строк звернення до суду не застосовується.
Щодо доводів апеляційної скарги відносно правомірного нарахування грошового забезпечення позивача, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 р., слід зазначити наступне.
01 березня 2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 4 якої в редакції, чинній на момент прийняття (30 серпня 2017 р.) визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
24 лютого 2018 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким вносились зміни до пункту 4 Постанови №704.
За правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 17 лютого 2026р. у справі №520/5814/24, для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням, зокрема, у 2020 році застосовується розрахункова величина "прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року".
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача та вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для розрахунку позивачу посадового окладу, окладу за військове звання, а також всіх інших додаткових видів грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 р. по 27 вересня 2020 р., виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування ухваленого ним рішення.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. в адміністративній справі №280/5694/25 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили 29 квітня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий