Справа № 752/28106/25
2/729/340/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 травня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівській області у складі:

головуючого судді Кузюри В.О.

при секретарі Ященко Л.В.,

розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати арешт (обтяження № 4985216), накладений на все майно ОСОБА_1 постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського районного управління юстиції м. Києва про арешт майна боржника АА № 805936 від 07.05.2007 року.
12.09.2025 року Голосіївський ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що арешт нерухомого майна, зареєстрований 19.05.2007 року реєстратором Другої Київської державної нотаріальної контори на підставі постанови АА № 805936 від 07.05.2007 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, об`єкт обтяження: невизначене майно, власник: ОСОБА_1 . Вищевказане обтяження неможливо ідентифікувати, як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження.Наявне в реєстрі обтяження – арешт на майно та відповідний запис про це в реєстрі обмежують права позивача.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить скасувати арешт , позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, в своїй заяві просила проводити розгляд у її відсутність та відсутність представника позивача , позов просила задовольнити.
Представник відповідача Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, до суду надіслали заяву з проханням проводити розгляд у їх відсутність. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Представник третьої особи Другої Київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явились до суду надіслали заяву з проханням проводити розгляд у їх відсутність. пояснень по суті справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 належить 10/300 часток квартири АДРЕСА_1 та 1/2 земельної ділянки площею 2,7257 га з кадастровим номером 7420686000:02:1541, 1/2 земельної ділянки площею 2,5833 га з кадастровим номером 7420686000:02:000:0542, будинок загальною площею 59,2 кв.м. по АДРЕСА_2 .Реєстратором Другої київської державної нотаріальної контори зареєстроване обтяження № 4985216: арешт нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві АА № 805936 від 07.05.2007 року (а.с. 6-8).
З відповіді Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 12.09.2025 року № 119473 вбачається, що арешт нерухомого майна, зареєстрований 19.05.2007 року реєстратором Другої Київської державної нотаріальної контори на підставі постанови АА № 805936 від 07.05.2007 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, об`єкт обтяження: невизначене майно, власник: ОСОБА_1 . Вищевказане обтяження неможливо ідентифікувати, як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження (а.с. 24).
Законодавець у частині першій статті 16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.
Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).
Згідно із статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.
Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.
Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Частини третя та четверта статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця.
Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.
Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
За змістом статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.
Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статтей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).
Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV і роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.
У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України 2004 року.
Підставою обтяження майна позивача є постанова у виконавчому провадженні № 4985216 від 19.05.2007 відкрита відділом державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві.
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що на теперішній час боржником не значиться.
В силу частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
У справах про зняття арешту з майна відповідачами виступають боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт. Підсудність визначається видом судочинства: цивільні позови розглядаються за правилами загальної підсудності (за місцем знаходженням майна або відповідача).
До суду не надано підтверджуючих документів , які б свідчили чи є виконавче провадження завершеним чи і на даний час відкрите , не зрозуміло чи арешт накладався як забезпечення позову , чи в ході виконавчого провадження, ким є ОСОБА_1 - боржником чи особою , якій належить майно. Судом позов залишався без руху для надання постанови про відкриття виконавчого провадження , не надано документів з другої Київської нотаріальної контори на підставі яких відбулася реєстрація обтяження . 
Виконавча служба не є належним відповідачем в даній справі і встановити без надання вищезазначених документів хто є належним відповідачем не можливо. Виконавча служба обов"язково залучається до участі в розгляді справи , проте в якості третьої особи.
Якщо обтяження було накладено як забезпечення позову, то скасування обтяження розглядає суд , який його застосував .
Якщо обтяження мало місце в ході виконавчого провадження , то розгляд відбувається за правилами загальної підсудності , а саме за місцем знаходження відповідача або за місцем знаходження майна , а якщо вимоги стосуються одночасно щодо декількох об"єктів, то за місцем знаходження об"єкта , вартість якого є найвищою.
ОСОБА_1 є власницею 1/2 земельних ділянок, 10/300 квартири в м. Києві, будинку в с. Петрівка , проте яка вартість кожного об"єкта невідомо , а отже не підтверджено і правильність передачі справи за підсудністю до Бобровицького районного суду.
Суд вважає, що за змістом поданої позовної заяви між вказаними позивачем сторонами , де відповідачем є виконавча служба немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява про зняття арешту не може розглядатися в позовному провадженні. 
Враховуючи вищезазначене , позов не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Друга київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34999976, місцезнаходження: вул. Ю. Здановської, буд. 22/15, м. Київ, 03189.
Третя особа: Друга київська державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ 02901813, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 45, м. Київ, 01033.

Суддя В.О. Кузюра