Справа № 199/1921/26
(2/199/3413/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: 
головуючого - судді Богун О.О., 
при секретареві Дубовик А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Позовна заява мотивована тим, що установчими зборами співвласників від 29.05.2016 року було створено ОСББ «Крушельницької 1» та обрано перший склад правління. На засіданні правління 30.05.2016 року позивач обрана головою правління. Державна реєстрація ОСББ здійснена 16.06.2016 року. Увесь цей час позивач сумлінно виконувала покладені на неї обов`язки, так як теж є співвласником ОСББ та проживає в цьому ж будинку. Для зручності комунікації з співвласниками та їх інформування про стан справ та аварійні ситуації позивачкою в 2016 році було створено Вайбер-чат, в подальшому спільноту, учасниками якого на сьогодні є близько 250 осіб, в т.ч. ОСОБА_2 , відповідачка за позовом. Також позивач 5 років була головою правління сусіднього будинку, в якому створено ОСББ «Терещенківська 10». В січні 2026 року позивачці стало відомо що на початку місяця відповідачкою та групою мешканців будинку створено Вайбер-чат «КРУШЕЛЬНИЦЬКОЙ 1» в якому активно обговорюються питання діяльності очолюваних нею ОСББ. Адміністрування чату також здійснюється відповідачкою, позивачки до складу учасників не включено. Відповідачка в чаті зареєстрована як «Виктория» з використанням належного їй номеру телефону НОМЕР_1 . Належність вказаного телефонного номеру саме їй встановлено на підставі інформації, зазначеної у вимозі, яка була направлена нею як представницею співвласників на ім`я позивачки та отримана 24.01.2026 року. В період з 02 січня цього року відповідачкою в чаті здійснювалися численні публікації повідомлень, що містять недостовірну інформацію щодо позивачки та її роботи, яка принижує її честь та гідність, негативно висвітлює її діяльність, містить безпідставні звинувачення в крадіжках грошових коштів, що негативно впливає на її ділову репутацію як керівника ОСББ. Публікації носять постійний та системний характер, фактично є боулінгом. Факт здійснення публікацій зафіксовано протоколом огляду вмісту чату від 10.02.2026 року. Ситуацію ускладнює та обставина що позивачку не включено до цієї спільноти, тому відсутня можливість відповідати на повідомлення, публікувати документи, спростовувати недостовірну інформацію та протидіяти будь-яким іншим способом. Факт здійснення публікацій зафіксовано протоколом огляду вмісту Чату від 10.02.2026 року. За вказаний період відповідачкою під іменем «Виктория» в чаті опубліковано повідомлення, які містять твердження з недостовірною на думку позивача інформацією. На установчих зборах (протокол від 29.05.2016 року) було обрано правління ОСББ у складі 11 осіб, яке в подальшому на засіданні 30.05.2016 року обрало Донець О.І. головою правління (протокол №1). Зазначені рішення ніким не оскаржувалися. Таким чином, при обранні позивачки на посаду голови правління були дотримані встановлені законом та статутом ОСББ вимоги. Також не відповідають дійсності та нічим не підтверджені звинувачення на адресу позивачки в зникненні 90 000 гривень та 75 000 гривень з рахунків ОСББ, якими вона керувала. 25 січня 2020 року та 03 лютого 2024 року було проведено загальні збори ОСББ що підтверджено відповідними протоколами. Відповідачка приймала участь в загальних зборах співвласників у 2020 році через свого представника адвоката Кубах А.В., що відображено в протоколі №7, та в 2024 році - шляхом участі в письмову опитуванні, що підтверджується листком письмового опитування співвласника, який заповнений нею особисто. Рішенням правління ОСББ від 30.01.2026 року скликано чергові загальні збори на 01.03.2026 року, здійснюється повідомлення співвласників у встановленому законом та статутом порядку. Отже твердження відповідачки про не проведення загальних зборів співвласників ОСББ не відповідають дійсності та спростовуються відповідними доказами. 25 січня 2020 року також відбулися загальні збори співвласників ОСББ «Крушельницької 1» на яких відповідачка була присутня особисто, однак відмовилася від реєстрації на їх початку, замість неї було зареєстровано представника ОСОБА_3 . При підготовці цих загальних зборів у встановленні законом та п.4 розділу ІІІ Статуту об`єднання від ОСОБА_2 ,. також не надходило заяв/пропозицій про включення її кандидатури до нового складу правління. При розгляді питання №5 порядку денного про обрання правління ОСББ представником відповідачки було запропоновано її кандидатуру, однак, за результатами голосування вона не набрала необхідної кількості голосів - «за» проголосувало 9,82% проти 60,8% в зв`язку з чим рішення не було прийняте. Результати голосування відображені в протоколі №7 загальних зборів, про вказаний факт відповідачці було достеменно відомо, рішення загальних зборів співвласників нею не оскаржувалося. Також позивач звертає увагу суду що у складі співвласників ОСББ відсутня така особа як ОСОБА_4 який нібито зайняв місце відповідачки в правлінні. Таким чином на думку позивача не відповідає дійсності твердження ОСОБА_2 була достеменно обізнана про хід загальних зборів 25.01.2020 року та результати голосування, відсутність будь-якого впливу з її боку на можливість обрання ОСОБА_2 до складу правління ОСББ. Повідомлення відповідачки від 21.01.2026 року стосується низької температури в 5 квартирах, власники яких викликали представника постачальника теплової енергії для фіксації реальної температури в належних їм квартирах шляхом складання відповідного акту згідно чинного законодавства. Будь-яких повідомлень про проведення такого обстеження та необхідність надати доступ до підвалу позивачка як голова ОСББ не отримувала. Позивач також звертає увагу суду що Акт обстеження б/н від 21.01.2026 року опублікований відповідачкою в чаті, не містить зауважень щодо технічного стану загально будинкових тепломереж та не встановлює будь-яких порушень з боку ОСББ, лише констатує контрольний вимір температури повітря у квартирах на момент обстеження. За період з моменту створення ОСББ в будинку в усіх під`їздах були виконані роботи по ремонту заміні труб системи теплопостачання, уповноваженою організацією здійснюється їх щорічне технічне обслуговування, таким чином, твердження відповідачки про введення будинку в опалювальний сезон з порушенням не відповідає дійсності. Будь-яких аварійних ситуацій після подачі теплоносія з початком опалювального сезону в будинку не виникало. Разом з тим позивачка зазначає що будь-яких кримінальних проваджень за фактом щодо «крадіжки» нею грошових коштів ОСББ «Терщенківська 10» чи їх нецільового використання станом на сьогоднішній день не відкрито. Окрім цього позивачка також звертає увагу суду що до повноважень голови правління ані чинним законодавством, ані статутом ОСББ не віднесено обов`язок повідомлення ревізійної комісії та узгодження з нею про здійснення закупівлі будівельних матеріалів чи виконання робіт, що додатково свідчить про необізнаність відповідачки як про стан справ сусіднього ОСББ так і законодавче регулювання таких питань. Вважаю що систематичні публікації негативного змісту на адресу позивачки які містять необґрунтовані звинувачення в порушенні посадових обов`язків та кримінально-карані діяння, нібито, допущені позивачкою як головою правління ОСББ, здійснюється відповідачкою цілеспрямовано, при цьому вона свідомо допускає перекручування або замовчування фактів, інформації, їх спотворення та розповсюдження недостовірної інформації, фактично її дії мають ознаки булінгу. Вказаними діями відповідачки на думку позивачки грубо порушено її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, спричинило моральні страждання. Після публікації до позивачки за роз`ясненнями звертались багато співвласників, задавали питання та вона була вимушена неодноразово пояснювати та спростовувати недостовірну інформацію про себе та свою роботу. Такі негативні емоції викликали у позивачки погіршення самопочуття, зниження працездатності та підвищення тривожності, вона кожен раз після чергових публікацій тривалий час перебувала в пригніченому стані, що призвело до необхідності звернення з цим позовом.
Відповідачка 01 квітня 2026 року надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила що позовні вимоги повністю не визнає і вважає їх безпідставними. В обґрунтування відзиву зазначає що позивачкою ОСОБА_1 належним чином не виконувались обов`язки голови ОСББ, не надавала документальної звітності по витраті коштів ОСББ на потреби утримання будинку. Також відповідач зазначає що у 2021 році головою спільно з правлінням було прийнято нову редакцію Статуту ОСББ, в якій, зокрема, передбачено обрання голови, правління та ревізійної комісії терміном на 5 років. При цьому співвласники не були належним чином повідомлені про внесення зазначених змін, і відповідної інформації їм не доводилося. Про факт прийняття нової редакції Статуту позивачу стало відомо лише на початку 2026 року після отримання копій Статуту, протоколу загальних зборів та опитувальних листів у Департаменті. Згідно з протоколом загальних зборів, рішення було ухвалено одноголосно. Однак при ознайомленні з опитувальними листами було виявлено суттєві невідповідності: відсутні опитувальні листи осіб, які, за наявною інформацією, голосували проти, а також відсутній опитувальний лист відповідачки серед прошитих та поданих документів. Зазначені обставини також викликають у відповідачки обґрунтовані сумніви щодо достовірності результатів голосування та дотримання процедури прийняття рішень, а також свідчать про можливі порушення при оформленні та обліку результатів голосування співвласників.
10 квітня 2026 року позивач ОСОБА_1 надала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що не наділена як голова ОСББ повноваженнями здійснювати реєстрацію місця проживання осіб та видавати будь які довідки на підтвердження цього, тому відмова позивачки була правомірною та не оскаржувалась ОСОБА_2 в судовому порядку. На думку позивачки що саме систематичне порушення вимог ЗУ «Про ОСББ» з боку відповідачки стало причиною неможливості отримання нею інформації з обмеженим доступом. Вважає що доводи представника відповідачки що її висловлювання є лише критикою, за відсутності фактичних даних, а саме вироків, які набрали законної сили, не відповідають дійсності.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ч. 2 ст. 275 ЦК України).
У частині 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вказано: "9. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації…".
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами як письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показанням свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до п. 4, 15 Постанови Пленуму Верховного суду України N 1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин, як поширення інформації, тобто доведення її до відома кола осіб; поширена інформація стосується позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє немайнове право.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на свободу дотримання своїх поглядів, одержання і передання інформації та ідей без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Згідно положень частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 березня 2005 року у справі "Українська Прес-Група" проти України" (заява N 72713/01) з посиланням на рішення Європейського Суду від 8 липня 1986 року у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, неправдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.
Крім того, відповідно до положень статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до правого висновку від 22 липня 2019 року, сформованого Верховним Судом у цивільній справі N 126/274/17, вислови, які відображають власні думки, переконання автора, критичну оцінку ним певних фактів, є оціночними судженнями. Особисте сприйняття позивачем зазначених у позові висловлювань, як таких, що принижують ділову репутацію, не може бути підставою для задоволення позову.
Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що саме відповідачем було надіслано повідомлення до Вайбер-чату, в якій містяться висловлювання, які позивач вважає недостовірними та такими, що принижують його права на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації, оскільки надані до суду витяги з інтернет сторінок не містять індетифікуючих ознак якіб дали змогу дійти до висновку, що зазначений акант належить саме відповідачу. З зазначеного витягу вбачається, що повідомлення надіслані особою з ім`ям «Виктория», але чи користується даною сторінкою саме відповідачка не доведено. 
Також стороною позивача в ході розгляду справи не доведений факт завдання шкоди позивачці внаслідок розповсюдження недостовірної інформації відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між розповсюдженням недостовірної інформації та завданням їй шкоди.
Крім того, на думку суду, розміщена інформація в Вайбер-чаті є суб`єктивною думкою особи, яка за допомогою висловлювань, які не містять фактичних даних, висловила оціночні судження, а тому суд вважає, що немає достатніх підстав для визнання недостовірною інформацію розміщену в мережі Інтернет особою під сітьовим ім`ям «Виктория», що принижує ділову репутацію позивачки. 
Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторони позивача на те, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи в такий же спосіб з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.
Однак, доказів того, що позивач скористався своїм правом на відповідь, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшли свого об`єктивного підтвердження обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.
Вимога позивачки про стягнення моральної шкоди з відповідачів за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 копійок є похідною від вимоги про визнання недостовірною та такою, що порушує права позивачки на повагу до її честі, гідності та недоторканість ділової репутації, а тому задоволенню не підлягає.
В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.
На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити в повному обсязі.
Судові витрати віднести на рахунок позивачки.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Богун

20.04.2026