ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.04.2026	Справа № 910/1160/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» 
до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 
про стягнення 219.456,00 грн

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

05.02.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення 219.456,00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 24.04.2025 було укладено договір поставки № УБГ25-282 від 24.04.2025, відповідно до якого позивач мав поставити товар у строк до 20.11.2025. На виконання договору позивач у період з травня по жовтень 2025 року поставив відповідачу товар на загальну суму 4.389.120,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними. Позивачем поставлено товар з порушенням графіку, але дотримано граничний строк поставки товару (20.11.2025). Поставлений товар було оплачено відповідачем у повному обсязі. Відповідачем на адресу позивача направлено вимогу № 305.4-305-2-12827 від 25.12.2025 про сплату пені та штрафу за несвоєчасне виконання умов договору у розмірі 69.494,40 грн, яку позивач виконав, що підтверджується платіжною інструкцією № 741 від 05.01.2026. 17.04.2025 між позивачем та Акціонерним товариством «Альтбанк» укладено договір про надання гарантії № 115568/V-1579 від 17.04.2025. Відповідач реалізував своє право, яке передбачено п. 10.2 договору, що стало наслідком сплати позивачем на користь банка-гаранта суми гарантійного платежу в сумі 219.456,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 742 від 05.01.2026. Позивач вважає, що у зв`язку з повним виконанням договірних зобов`язань гарантійний випадок не настав, що зумовлює обов`язок відповідача повернути грошові кошти в сумі 219.456,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 відкрито провадження у справі № 910/11556/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
26.02.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю обґрунтовуючи це тим, що позивач несвоєчасно виконав свої зобов`язання з поставки товару за договором поставки № УБГ25-282 від 24.04.2025, порушивши строки, визначені специфікацією та графіком поставки. Зазначає, що факт порушення строків виконання зобов`язань свідчить про настання гарантійного випадку. У зв`язку з цим, відповідач правомірно звернувся до АТ «Альтбанк» з вимогою про сплату банківської гарантії у розмірі 219.456,00 грн, яку банк задовольнив. Відповідач наголошує, що банківською гарантією забезпечується саме належне виконання зобов`язання (у тому числі щодо строків), а не лише виконання договору в цілому. Крім того, відповідач вказує, що положеннями п. 10.3 договору взагалі не передбачено обов`язку повертати забезпечення у грошовій формі; таке повернення здійснюється виключно шляхом направлення відповідної інформації банку. Оскільки банк сплатив кошти, банківська гарантія є припиненою, і у відповідача відсутні зобов`язання з повернення позивачу сплачених за нею коштів. Відтак, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
04.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору, а не у разі неналежного виконання. Підкреслює, що невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а виконання з порушенням строків є лише неналежним виконанням. Позивач звертає увагу, що договір було виконано повністю, причому остання поставка відбулася достроково порівняно з граничним кінцевим строком, що підтверджується відповідним звітом та видатковими накладними. Також позивач зазначає, що з моменту повного виконання ним зобов`язань за договором та настання строку проведення остаточних розрахунків у відповідача виник обов`язок щодо повернення забезпечення згідно з п. 10.3 договору. На переконання позивача, підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання договору, а не порушення строків його виконання, тому у відповідача відсутні підстави для неповернення забезпечення незалежно від доводів про порушення строків поставки. З огляду на це, позивач не погоджується з доводами відзиву, вважає їх необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги.
18.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки спірні правовідносини врегульовує не лише ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», але й спеціальні норми Цивільного кодексу України (ст. 562, 563, 565, 568, 1212), які врегульовують забезпечення виконання зобов`язань та збереження майна без достатньої правової підстави. Відповідач зазначає, що згідно з п. 7.1 договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань. Таким чином, банківська гарантія підлягає виплаті саме у разі порушення виконання зобов`язань за договором, а не лише у випадку невиконання договору в цілому. Відповідач наголошує, що оскільки позивач порушив строки поставки товару, настання гарантійного випадку є доведеним. Отже, вимога відповідача до банку-гаранта була правомірною, а отримана сума не є безпідставно набутим майном у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України. Тлумачення договору таким чином, що кошти підлягають поверненню після повного виконання договору, навіть якщо мало місце прострочення (неналежне виконання), нівелює правове значення банківської гарантії як засобу забезпечення. З огляду на це, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, - 
ВСТАНОВИВ:
24.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - покупець) укладений договір поставки № УБГ25-282 (далі - договір).
Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві графіт сріблястий буровий марки ГСБ-1 (далі - товар), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем.
Відповідно до п. 1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації (далі - специфікація), яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною чаcтиною. Cтрок поставки товару визначається Графіком поставки товару, який є додатком № 3 до договору та є його невід`ємною частиною.
Згідно п. 3.1. договору ціна товару вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства України – далі нерезидент в Україні).
Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору та становить до 4.389.120,00 грн з ПДВ (включно) (п. 3.2. договору).
Специфікацією № 1 від 24.04.2025 (додаток № 1 до договору) встановлено, що загальна вартість товару, що поставляється за цією специфікацією складає до 4.389.120,00 грн, у т.ч. ПДВ 731.520,00 грн (включно). Строк поставки товару: згідно з графіком поставок товару. Умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати постачання.
Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, та пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації.
Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації та Графіку поставки до цього договору. Здійснення поставки товару не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені договором (п. 5.1 договору).
Згідно п. 5.2 договору датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару форма якого наведена в додатку № 4 до цього договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні) або видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на товар, ризик випадкового знищення/ пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).
Згідно додатку № 3 до договору Графіку поставки товару від 24.04.2025 строк поставки товару становить - протягом 210 календарних днів з моменту укладання договору з можливістю дострокової поставки, тобто до 20.11.2025.
На виконання договору № УБГ25-282 від 24.04.2025 постачальником було здійснено поставку товару (Графіт сріблястий буровий марки ГСБ-1), що підтверджується:
- видатковою накладною № 75 від 08.05.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/05/08-2 від 08.05.2025;
- видатковою накладною № 79 від 14.05.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/05/14-1 від 14.05.2025; 
- видатковою накладною № 92 від 10.06.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/06/10-1 від 10.06.2025;
- видатковою накладною № 131 від 06.08.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/08/06-1 від 06.08.2025;
- видатковою накладною № 134 від 13.08.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/08/13-2 від 13.08.2025;
- Видатковою накладною № 140 від 18.08.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/08/18-1 від 18.08.2025;
- видатковою накладною № 153 від 01.09.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/09/01-2 від 01.09.2025;
- видатковою накладною № 156 від 09.09.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/09/09-1 від 09.09.2025;
- видатковою накладною № 160 від 17.09.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/09/17-1 від 17.09.2025;
- видатковою накладною № 172 від 29.09.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/09/29-1 від 29.09.2025;
- видатковою накладною № 177 від 03.10.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/10/03-1 від 03.10.2025;
- видатковою накладною № 187 від 30.10.2025 на суму 365.760,00 грн та товарно-транспортною накладною № 25/10/30-2 від 30.10.2025.
Відповідачем сплачено на користь позивача вартість товару в загальному розмірі 4.389.120,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами № 1000151162 від 13.06.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000153233 від 20.06.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000162515 від 14.07.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000183951 від 12.09.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000185111 від 17.09.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000187325 від 19.09.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000199942 від 31.10.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000212824 від 05.12.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000212823 від 05.12.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000214001 від 09.12.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000214002 від 09.12.2025 на суму 365.760,00 грн, № 1000221192 від 29.12.2025 на суму 365.760,00 грн.
АТ «Укргазвидобування» на адресу позивача направлена вимога № 305.4-305-2-12827 від 25.12.2025 про сплату пені та штрафу за несвоєчасне виконання договору у розмірі 69.494,40 грн.
05.01.2026 позивачем сплачено на рахунок відповідача 69.494,40 грн пені та штрафу, що підтверджується платіжною інструкцією № 741 від 05.01.2026.
Відповідно до п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього договору і діє до 31.12.2025 (включно).
Згідно п. 10.2 договору вимоги забезпечення виконання зобов`язань по договору постачальником: забезпечення виконання зобов`язань по договору здійснюється до укладання договору в один із способів:
(1) у формі грошових коштів. Сума грошових коштів, як забезпечення виконання зобов`язань по даному договору повинна бути перерахована постачальником на окремий рахунок, наданий покупцем та повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) Договору.
або
(2) надання банківської гарантії виконання зобов`язань по договору. Банківська гарантія повинна відповідати вимогам, вказаним у формі банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, яка є додатком № 6 до договору, та її сума повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) договору.
17.04.2025 між ТОВ «Інтермінералбілдінг» та Акціонерним товариством «Альтбанк» укладено договір про надання гарантії №115568/V-1579.
В забезпечення виконання зобов`язань за договором, 17.04.2025 Акціонерне товариство «Альтбанк» видало банківську гарантію № 115568/V-1579 від 17.04.2025, згідно якої ТОВ «Інтермінералбілдінг» є учасником публічної процедури закупівлі «С_25Т-282_24950000-8 Спеціалізована хімічна продукція (Графіт сріблястий)» (далі Процедура закупівель), проведеної Акціонерним товариством «Укргазвидобування», офіційне місцезнаходження за адресою: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код ЄДРПОУ 30019775 (далі - Бенефіціар), згідно з оголошенням про проведення закупівлі № UA-2025-03-21-009684-a, розміщеного на веб-порталі відповідного уповноваженого органу, та тендерною документацією в останній редакції, затвердженою рішенням уповноваженої особи Бенефіціара від 24.03.2025, протокол № 212 (далі – Тендерна документація); Принципал був визнаний Бенефіціаром переможцем Процедури закупівлі згідно з рішенням уповноваженої особи Бенефіціара від 04.04.2025, протокол № 250; Принципал згідно з умовами Процедури закупівлі укладає з Бенефіціаром договір про закупівлю, ціна якого становить 4.389.120,00 гривень (далі - договір); згідно з умовами Тендерної документації Принципал не пізніше дати укладання договору зобов`язаний надати банківську гарантію у розмірі 5% вартості договору в забезпечення виконання Принципалом договору. Банк-гарант цим надає Бенефіціару гарантію та приймає на себе безвідкличне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму, яка не перевищує 219.456,00 гривень (далі - сума гарантії) протягом п`яти робочих днів з дати одержання письмової вимоги Бенефіціара про сплату коштів за Гарантією (далі - вимога), без необхідності для Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов. Ця гарантія забезпечує виконання Принципалом договору.
Позивач надав вищезазначену Гарантію Бенефіціару - Акціонерному товариству «Укргазвидобування», у якості забезпечення виконання умов договору про закупівлю УБГ25-282 від 24.03.2025, укладеного за результатами процедури закупівлі «С_25Т-282_24950000-8 Спеціалізована хімічна продукція (Графіт сріблястий)», згідно оголошення про заплановану закупівлю № UA-2025-03-21-009684-a, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу.
АТ «Альтбанк» надіслало позивачу вимогу платежу № 30-1/10 від 02.01.2026 згідно якої повідомив, що 02.01.2026 АТ «Альтбанк» отримав від бенефіціара (відповідача) електронну вимогу про сплату 219.456,00 грн за банківською гарантією у зв`язку з тим, що принципал (позивач) не виконав зобов`язань в частині поставки товару у встановлені строки, з вимогою про забезпечення не пізніше ніж протягом трьох робочих днів наявність на рахунку покриття коштів у сумі грошових вимог бенефіціара, а саме у сумі, що не перевищує 219.456,00 грн.
Отримавши відповідну вимогу платежу від банку, 05.01.2026 позивач здійснив розміщення коштів для сплати за гарантією в сумі 219.456,00 грн (платіжна інструкція № 742), після чого, 06.01.2026 банк-гарант перерахував вказані кошти на рахунок відповідача.
Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо стягнення та неповернення грошових коштів у сумі 219.456,00 грн за банківською гарантією, посилаючись на те, що товар за договором поставлено в повному обсязі і в силу приписів ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 10.3 договору вказане забезпечення підлягало поверненню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Спір виник внаслідок того, що відповідач відмовився повертати вказані кошти забезпечення виконання договору, вважаючи їх правомірно стягнутими через порушення позивачем строків поставки товару. 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору № УБГ25-282 від 24.04.2025, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Отже, укладення АТ «Укргазвидобування» та ТОВ «Інтермінералбілдінг» договору поставки № УБГ25-282 від 24.04.2025 було спрямоване на своєчасне передання останнім товару та одночасного обов`язку відповідача по здійсненню його оплати.
При цьому, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України).
Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (частина 2 статті 546 Цивільного кодексу України).
У відповідності до частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
За частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.
Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Частинами першою, третьою статті 563 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Як передбачено частиною другою статті 564 Цивільного кодексу України, гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
Відповідно до частин першої, третьої статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника; повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.
Тлумачення наведених законодавчих положень таким чином, що гарант повинен перевірити, чи дійсно принципал порушив основне зобов`язання, і що він має платити виключно в разі, якщо бенефіціар довів гаранту порушення основного зобов`язання принципалом, тобто те, що основне зобов`язання не припинено виконанням, унеможливлює застосування імперативних законодавчих положень про те, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання, зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання, та про те, що повторна вимога кредитора, одержана гарантом після повідомлення кредитора про недійсність або припинення основного зобов`язання, підлягає задоволенню. Іншими словами, таке розуміння законодавства призводить до врахування одних законодавчих положень і до ігнорування інших.
Законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20.
Як встановлювлено судом положеннями пункту 10.2 договору передбачено, що постачальник забезпечує виконання своїх зобов`язань по договору у розмірі 5% від загальної вартості договору шляхом надання банківської гарантії № 115568/V-1579, виданою АТ «Альтбанк», на суму 219.456,00 грн.
У відповідності до пункту 10.3 договору у випадку надання постачальником забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі грошових коштів, банківської гарантії виконання зобов`язань покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити постачальника вказані в договорі (для забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі банківської гарантії виконання зобов`язань) у наступних випадках:
A. після виконання постачальником зобов`язань за договором в повному обсязі;
B. за рішенням суду, яке набрало законної сили, щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;
C. В інших випадках, передбачених чинним законодавством України, що регулює публічні закупівлі.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» в рамках забезпечення виконання зобов`язань за договором було надано банківську гарантію № 115568/V-1579 від 17.04.2025, видану АТ «Альтбанк», за умовами якої гарант (АТ «Альтбанк») безвідклично зобов`язався сплатити бенефіціару (АТ «Укргазвидобування») суму гарантії, яка не перевищує 219.456,00 грн, протягом п`яти робочих днів з дати одержання письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії.
Отже, виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» за договором було забезпечене банківською гарантією № 115568/V-1579 від 17.04.2025 у розмірі 219.456,00 грн.
При цьому, згідно з п. 10.3 договору після виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» зобов`язань за договором в повному обсязі вказане забезпечення виконання договору має бути повернуте позивачу.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. договору строк поставки, умови та місце поставки товару вказується в специфікації та Графіку поставки. Датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі за затвердженою сторонами формою (додаток № 4 до договору) або видаткової накладної.
Як встановлено судом Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» поставило АТ «Укргазвидобування» обумовлений договором товар (графіт сріблястий буровий марки ГСБ-1) на загальну суму 4.389.120,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 75, 79, 92, 131, 134, 140, 153, 156, 160, 172, 177, 187 за період з 08.05.2025 по 30.10.2025, які підписані представниками обох сторін без будь-яких зауважень щодо обсягу та якості виконаних робіт. Вартість товару повністю сплачена відповідачем.
Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» було виконано умови договору поставки № УБГ25-282 від 24.04.2025 у повному обсязі.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач наголошував на тому, що товар був поставлений несвоєчасно (з порушенням Графіку поставки), а тому відсутні підстави для повернення суми забезпечення виконання зобов`язання.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 Цивілльного кодексу України кваліфікується як порушення зобов`язання.
У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі № 910/2693/18.
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до частини 1 статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Пунктом 3 специфікації № 1 та додатком № 3 до договору встановлено, що товар має бути поставлений згідно з Графіком поставок. 
Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно з п. 5.2 договору датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат вважається дата підписання покупцем).
Оскільки товар мав бути поставлений згідно з Графіком поставки, а підписання видаткових накладних відбувалося з порушенням встановлених строків для окремих партій, що підтверджується сплатою позивачем пені та штрафу у розмірі 69.494,40 грн (згідно з платіжною інструкцією № 741 від 05.01.2026 за вимогою відповідача), суд погоджується з доводами АТ «Укргазвидобування» про те, що товар був поставлений з простроченням термінів, встановлених договором.
Водночас суд зауважує, що не можна ототожнювати поняття «невиконання договору» та «несвоєчасне виконання договору». Невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18, від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19, від 14.01.2019 у справі № 910/3777/18, від 25.09.2024 у cправі № 910/12114/23.
Крім цього, судом встановлено, що договір поставки № УБГ25-282 від 24.04.2025 було укладено за результатами тендерної процедури UA-2025-03-21-009684-a.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені Законом України «Про публічні закупівлі» (тут і надалі - Закон у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Таким чином, до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України, а і спеціальний закон - Закон України «Про публічні закупівлі», відповідно до частини 2 статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Тобто, вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у cправі № 910/12114/23.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання договору, а не певне порушення строків його виконання. Водночас відповідач не позбавлений права вжити передбачені законом та договором заходи задля поновлення свого порушеного права внаслідок несвоєчасного виконання постачальником своїх договірних зобов`язань (яким він і скористався, направивши вимогу від 25.12.2025 про сплату пені та штрафу, яка була виконана позивачем).
Стосовно доводів відповідача про те, що порушення строків поставки є самостійною та достатньою підставою для стягнення та утримання банківської гарантії, суд не приймає їх до уваги з огляду на те що, згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», та усталеною судовою практикою Верховного Суду можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору (відсутності дій, які складають зміст зобов`язання), а не його неналежних (несвоєчасних) дій, за які позивач вже поніс окрему відповідальність у вигляді сплати пені та штрафу.
Призначенням інституту гарантії (§4 глави 49 Цивільного кодексу України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (глава 83 Цивільного кодексу України (статті 1212-1215) з огляду на відсутність боргу принципала.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20.
Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
З наведених норм вбачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.
Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.
Оскільки ТОВ «Інтермінералбілдінг» виконано умови договору в частині передання товару у повному обсязі, отримані АТ «Укргазвидобування» за банківською гарантією № 115568/V-1579 від 17.04.2025 грошові кошти позивача у розмірі 219.456,00 грн, є безпідставно набутими, а тому підлягають поверненню.
Стосовно доводів відповідача про те, що пунктом 10.3 договору передбачено лише направлення інформації банку, суд зазначає, що такий порядок стосується випадків, коли гарантія не була стягнена. Натомість, оскільки відповідач вже фактично отримав кошти за рахунок позивача, а основне зобов`язання з поставки виконано у повному обсязі, правова підстава для подальшого утримання цих грошей відпала, що дає позивачу право вимагати їх повернення на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Щодо тверджень відповідача про припинення банківської гарантії у зв`язку з її виплатою та неможливістю її повернення, суд вказує, що припинення зобов`язань гаранта перед бенефіціаром дійсно має місце, однак предметом даного спору є не відновлення дії банківської гарантії, а стягнення з бенефіціара (відповідача) на користь принципала (позивача) грошових коштів, які відповідач продовжує безпідставно утримувати після повного виконання позивачем основного зобов`язання з поставки товару.
Стосовно посилань відповідача на наявність первісної правової підстави для отримання коштів, якою відповідач вважає настання гарантійного випадку через порушення позивачем строків поставки та правомірне звернення до банку-гаранта, суд вказує, що за ст. 1212 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню, якщо підстава його набуття згодом відпала. Оскільки позивач повністю виконав договір, поставивши весь товар, правова підстава для утримання відповідачем забезпечення відпала.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд

У Х В А Л И В: 

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермінералбілдінг» (вул. Рейтарська, 17, н/п №14, літ. А, оф. 7, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 35561841) грошових коштів у розмірі 219.456 (двісті дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн 00 коп. та 2.662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова