Справа № 127/10020/24 
Провадження № 2-др/127/85/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(додаткове)

30 червня 2026 року 	Вінницький міський суд Вінницької області	

за участю секретаря Бральчук Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2026 року позов ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання було частково задоволено, позовні вимоги задоволено в розмірі 50%.
Представник позивача звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, яка мотивована тим, що 28.05.2026 року Вінницьким міським судом Вінницької області було прийнято рішення у справі, яким частково задоволено позовні вимоги позивача. Разом з тим, у позовній заяві було зазначено про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу 30000,00 грн. та зазначено, що докази на їх підтвердження будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. З огляду на викладене представник просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти в розмірі 29500,00 грн. в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення цих витрат представником долучено: копію договорів про надання правової допомоги від 20.03.2024 року, від 23.08.2024 року та від 22.08.2025 року; рахунок про оплату послуг та акт виконаних робіт. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву з проханням здійснити розгляд заяви за його відсутності та позивача. Заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує та просив її задовольнити, з викладених у ній підстав. 
В судове засідання відповідачі не з`явилися, проте їх представник подала до суду клопотання про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу та просила розглянути заяву у відсутність сторін. Мотивуючи своє клопотання тим, що позов задоволено, а вартість 1/2 частини квартири, яка була предметом позову є значним здобутком для сторін у справі, тому у стягненні правничої допомоги слід відмовити, оскільки значно компенсує усі виттрати по справі. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідачів не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. При розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд.
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, тому суд проводить розгляд справи без їх участі.
Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2026 року позов ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання було задоволено частково в розмірі 50% від позовних вимог (Т. 3 а.с. 20-23).
20.03.2024 року між адвокатським бюро «Євгена Мунтяна» та ОСОБА_3 було укладено договір №01-200324 про надання правової допомоги, за умовами якого він є чинним один рік та клієнт зобов`язався сплатити кошти за послуги та фактичні витрати виконавця, пов`язані з виконанням цього договору, згідно з виставленими рахунками та актами виконаних робіт (Т. 3 а.с. 3). Оскільки строк дії договору закінчився, то 23.08.2024 року між ними було укладено інший договір №01-230824 про надання правничої допомоги строком на один рік (Т.3 а.с. 3 на звороті), а 22.08.2025 року – договір 01-220825 (Т. 3 а.с. 4).
Відповідно до акту виконаних робіт, адвокатом було надано наступні послуги: підготовка та подання позовної заяви – 6000,00 грн.; підготовка та подання відповіді на відзив – 2000,00 грн.; підготовка та подання заперечень на клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого провадження – 1500,00 грн.; підготовка та подання заперечень на клопотання позивача про повернення позовної заяви – 2000,00 грн.; підготовка та подання заяви про виклик свідків – 500,00 грн.; підготовка та подання заяви про залучення співвідповідача – 500,00 грн.; підготовка та подання заяви про визнання доказів недопустимими та неналежними – 2000,00 грн.; підготовка та подання запита та подання відповіді на запит з клопотанням про долучення доказів – 2000,00 грн.; підготовка та подання клопотання про заміну відповідача правонаступником – 1000,00 грн.; підготовка та подання заяви про визнання доказів недопустимими та неналежними -2000,00 грн.; участь в судових засіданнях, прибуття до суду – 10000,00 грн. Загальна варість послуг становить 29500,00 грн. (Т. 3 а.с. 4 на звороті - 5).
Також в матеріалах справи наявний ордер (Т. 1 а.с. 42) та рахунок на оплату (Т. 3а.с. 5 на звороті). 
Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом було враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком здійсненим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 року у постанові по справі №755/9215/15-ц.
Суд звертає увагу, що представник позивача в позовній заяві зазначив про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Проте, представником відповідача не доведено неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат за надання правової допомоги.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, періоду розгляду справи, суд вважає, що зазначені представником позивача Мунтяном Є.В. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29500,00 грн. є співмірною із наданою допомогою та достатньо обґрунтованою.
Враховуючи предмет спору, складність справи, обсяг виконаної роботи, необхідність та розумність відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному позивачем розмірі є пропорційними до предмета позову та строку розгляду справи, суд визначає вартість наданої правничої допомоги в розмірі 29500,00 грн., що відповідатиме критеріям розумності та співмірності. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати в розмірі 14750,00 грн. пропорційно до задоволених вимог (50 % задоволених позовних вимог на користь позивача).
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5  на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14750,00 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст додаткового рішення складений 30.06.2026 року.

Суддя: