Благовіщенський районний суд Кіровоградської області    

Справа № 402/383/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2026 р. Благовіщенський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - Ясінського Л.Ю.
секретаря судового засідання - Ільченко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в м.Благовіщенське Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (інтереси якого представляє адвокат Терновенко А.В.) до Благовіщенської міської ради, про визнання права на земельну ділянку, 
В С Т А Н О В И В:
29.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Благовіщенської районної ради, в якому просить поновити йому строк на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,00 умовних кадастрових гектарів у землях колишнього ВАТ «Світанок» на території Благовіщенської міської ради (колишня Новоселицька сільська рада) Голованівського району Кіровоградської області.
В обгрунтування позову зазначив, що  ОСОБА_1 працював у ВАТ «Світанок» (правонаступник Ульяновського бурякорадгоспу) у період з 22.02.1999 року по 31.03.2004 року. Наказом № 5-к від 22.02.1999 року Позивач був прийнятий на посаду різноробочого, а звільнений 31.03.2004 року за згодою сторін з посади механізатора. 
У період його роботи на підприємстві відбувався процес розпаювання земель ВАТ «Світанок».
Згідно з даними Держземагентства, цей період тривав з 12.02.1996 року по 06.08.2002 року. Державний акт на право колективної власності на землю серії КР-31 від 12.02.1996 року був виданий ВАТ «Світанок» у лютому 1996 року, що підтверджується записом №7 в книзі записів (реєстрації ) державних актів про право колективної власності на землю на території Ульяновської районної ради народних депутатів. 
Відповідно до чинного на той момент законодавства, Позивач, як член трудового колективу, мав безумовне право на включення його до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай). Однак, як з`ясувалося пізніше, прізвище Позивача помилково не було внесено до додатка до Державного акту серії КР -31 від 12.02.1996 року, що визнано самим підприємством та підтверджується довідкою правління ВАТ «Світанок» № 854 від 23.02.2004 року. Окрім того, згідно з витягом із протоколу засідання правління ВАТ «Світанок» № 810 від 20.02.2004 року, було прийнято рішення надати йому земельну частку (пай) із резервного фонду. 
У 2006 році ВАТ «Світанок» було ліквідовано. Оскільки Позивач мав на руках вищевказані документи про визнання його права та обіцянку виділення паю з резервного фонду, він тривалий час вважав, що його право захищене і буде реалізоване державою в процесі подальшого розподілу земель. 
Щодо поновлення строку звернення до суду - позивач просить поновити строк звернення, вважаючи причини його пропуску поважними з огляду на наступне: наявність у Позивача довідки ВАТ «Світанок» № 854 та протоколу № 810 від 2004 року про визнання його права на пай створювали у Позивача легітимне очікування на отримання землі у позасудовому порядку. Позивач пропустив строк на звернення до суду з поважних причин, оскільки з 2004 року мав на руках довідки ВАТ «Світанок» про визнання факту його помилкового пропуску у списках та витяг з протоколу правління про надання йому паю з резервного фонду. Будучи впевненим у добросовісності адміністрації підприємства, Позивач чекав на завершення процедури оформлення його прав на земельну частку пай. Проте, після ліквідації ВАТ «Світанок» у 2006 році та внаслідок протиправного неподання ліквідатором документів до архівної установи, Позивач опинився в інформаційному вакуумі. Лише у березні 2026 року, завдяки адвокатському запиту, було офіційно встановлено факт відсутності документів у державному архіві, що стало підставою для звернення за судовим захистом.
Згідно з відповіддю Державного архіву Кіровоградської області від 18.03.2026 року № 52/109/01-40, документи ВАТ «Світанок» на зберігання не надходили. Це позбавило Позивача можливості перевірити стан реалізації його права раніше. Позовна давність не може розпочатися, поки особа не має об`єктивної можливості дізнатися про стан своїх прав. Оскільки ліквідатор не передав документи (зокрема списки та протоколи) до архіву, Позивач був позбавлений можливості офіційно підтвердити, що рішення правління від 2004 року про виділення йому паю так і не було реалізоване у формі державного акта. Лише після адвокатського запиту в березні 2026 року стало офіційно відомо, що документи відсутні, а право залишається нереалізованим. 
Ухвалою судді Благовіщенського районного суду Кіровоградської області Ясінського Л.Ю. від 01.05.2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, призначено розгляд справи.
Відповідачам в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження запропоновано подати суду відзив на позовну заяву та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст. 178 ЦПК України), а також в п`ятиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на вказану відповідь, з одночасним направленням копії заперечення та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст.180 ЦПК України).
Вищезазначену ухвалу суду представник відповідача отримав 04.05.2026 року, відзиву на позов не подав.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Позивач та його представник в судове засідання не з"явились, подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. 
Представник відповідача - Благовіщенської міської ради, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що  ОСОБА_1 працював у ВАТ «Світанок» (правонаступник Ульяновського бурякорадгоспу) у період з 22.02.1999 року по 31.03.2004 року. Наказом № 5-к від 22.02.1999 року Позивач був прийнятий на посаду різноробочого, а звільнений 31.03.2004 року за згодою сторін з посади механізатора (наказ № 27-к), що підтверджується матеріалами справи (а.с.12). 
У період роботи Позивача на підприємстві відбувався процес розпаювання земель ВАТ «Світанок». Згідно з даними Держземагентства, цей період тривав з 12.02.1996 року по 06.08.2002 року. Державний акт на право колективної власності на землю серії КР -31 від 12.02.1996 року був виданий ВАТ «Світанок» у лютому 1996 року, що підтверджується записом № 7 в книзі записів (реєстрації ) державних актів про право колективної власності на землю на території Ульяновської районної ради народних депутатів (а.с.18). 
Позивач, як член трудового колективу, мав безумовне право на включення його до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай). Однак, як з`ясувалося пізніше, Позивача прізвище помилково не було внесено до додатка до Державного акту серії КР -31 від 12.02.1996 року. Факт цієї помилки був офіційно визнаний самим підприємством. Що підтверджується довідкою правління ВАТ «Світанок» № 854 від 23.02.2004 року (а.с.13). 
Згідно з витягом із протоколу засідання правління ВАТ «Світанок» № 810 від 20.02.2004 року (а.с.14), було прийнято рішення надати ОСОБА_1 земельну частку (пай) із резервного фонду. 
Таким чином, щодо поновлення строку звернення до суду - суд вважає за можливе поновити пропущений строк, так як наведені причини його пропуску вбачає поважними. 
У 2006 році ВАТ «Світанок» було ліквідовано, що підтверджується роздруківкою з сайту YouControl (а.с.20-23). 
Оскільки юридична особа ліквідована, вона не може виступати відповідачем у суді. У таких випадках відповідачем стає орган, до якого перейшли повноваження щодо розпорядження землями. 
Відповідно до ст.122 Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільські, селищні, міські ради розпоряджаються землями в межах населених пунктів та землями, що перейшли у комунальну власність після ліквідації колективних господарств. Землі, які були заброньовані як «резервний фонд» або залишилися нерозподіленими після розпаювання ВАТ «Світанок», наразі перебувають у віданні Благовіщенської міської ради як територіальної громади, на території якої вони розташовані. 
Згідно зі ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», саме органи місцевого самоврядування приймають рішення про виділення земельних ділянок власникам паїв. 
Оскільки Позивач претендує на земельну частку, яка має бути виділена із земель колишнього ВАТ «Світанок», саме міська рада є тим суб`єктом, який у разі задоволення позову буде зобов`язаний виконати рішення суду в частині виділення ділянки.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з позицією Верховного Суду, членство в КСП/ВАТ на момент видачі Державного акта є достатньою підставою для набуття права на пай. 
Середня вартість паю на території Новоселицької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області станом на 2026 рік становила 137357,93 грн, а середній розмір - 3,00 га, що підтверджується витягом №НВ-9963414222026 від 24.04.2026 року (а.с.25).
Як передбачено п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 
Відповідно до «Практики розгляду судами земельних спорів» Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01.09.2003р. : «До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках». 
Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в них. 
Після виходу вказаного Указу Президента України, відповідно до довідки наданої відділом Держземагенства в Ульяновському районі Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року № 1749 розпаювання ВАТ "Світанок" відбувалось у період з 12 лютого 1996 року по 06 серпня 2002 року, а отже, Позивач на той час був членом даного господарства і працював в ньому, тому мав право на земельну частку (пай), однак при складанні списків на розпаювання землі позивач був пропущений і в додаткові списки не був включений. 
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень" Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. 
Враховуючи те, що на день видачі господарству державного акту на право колективної власності на землю, Позивач працював в ньому і являвся членом вказаного господарства, тому має право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель запасу Благовіщенської міської ради (колишньої Новоселицької сільської ради Ульяновського району) Голованівського району Кіровоградської області. 
Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вказані правовідносини регулюються Указом Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст.ст.1, 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року). 
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч.2 - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно норм ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 
Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч.1 ст.2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п.а ч.3 ст.152 ЗК України).
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,00 умовних кадастрових гектарів у землях колишнього ВАТ «Світанок» на території Благовіщенської міської ради (колишня Новоселицька сільська рада) Голованівського району Кіровоградської області.
Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).
Судові витрати залишити по фактично понесеним. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Сторони у справі:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 19.06.2025 року, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач: - Благовіщенська міська рада - місцезнаходження: 26400, вул.Промислова, б.23/54, м.Благовіщенське Кіровоградської області, код ЄДРПОУ 0540297. 
ССуддя:	  	Л.  Ю.  Ясінський