П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1457/25	

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А. С.
Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахування уточнених позовних вимог та заяви про зміну позовних вимог просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704;
визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704;
визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року, з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704;
визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 21 червня 2016 року по 31 грудня 2019 року;
визнати протиправними дії відповідача щодо індексації грошового забезпечення за січень 2020 року без застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;
зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 21 червня 2016 року по 28 січня 2020 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум, в такому розмірі: за червень 2016 року 2708 грн 60 коп., за липень 2016 року 2708 грн 60 коп., за серпень 2016 року 2708 грн 60 коп., за вересень 2016 року 2708 грн 60 коп., за жовтень 2016 року 2708 грн 60 коп., за листопад 2016 року 2708 грн 60 коп., за грудень 2016 року 3176 грн 00 коп., за січень 2017 року 3176 грн 00 коп., за лютий 2017 року 3176 грн 00 коп., за березень 2017 року 3358 грн 40 коп., за квітень 2017 року 3358 грн 40 коп., за травень 2017 року 3354 грн 72 коп., за червень 2017 року 3726 грн 69 коп., за липень 2017 року 3726 грн 69 коп., за серпень 2017 року 3726 грн 69 коп., за вересень 2017 року 3895 грн 09 коп., за жовтень 2017 року 3895 грн 09 коп., за листопад 2017 року 3895 грн 09 коп., за грудень 2017 року 4256 грн 99 коп., за січень 2018 року 4256 грн 99 коп., за лютий 2018 року 4256 грн 99 коп.; за березень 2018 року 4461 грн 38 коп., за квітень 2018 року 4461 грн 38 коп., за травень 2018 року 4461 грн 38 коп., за червень 2018 року 4461 грн 38 коп., за липень 2018 року 4661 грн 41 коп., за серпень 2018 року 4661 грн 41 коп., за вересень 2018 року 4661 грн 41 коп., за жовтень 2018 року 4661 грн 41 коп., за листопад 2018 року 4920 грн 99 коп., за грудень 2018 року 5134 грн 83 коп., за січень 2019 року 5353 грн 83 коп., за лютий 2019 року 5353 грн 83 коп., за березень 2019 року 5353 грн 83 коп., за квітень 2019 року 5353 грн 83 коп., за травень 2019 року 5586 грн 27 коп., за червень 2019 року 5586 грн 27 коп., за липень 2019 року 5836 грн 36 коп., за серпень 2019 року 5836 грн 36 коп., за вересень 2019 року 5836 грн 36 коп., за жовтень 2019 року 5836 грн 36 коп., за листопад 2019 року 5836 грн 36 коп., за грудень 2019 року 6112 грн 62 коп., за січень 2020 року 6112 грн 62 коп., з урахуванням раніше виплачених сум. 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач з 21.06.2016 по 16.01.2023 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 417 від 29.12.2022 позивача переміщено для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , 16.01.2023 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Відповідач при розрахунку грошового забезпечення з 01.01.2020 по 16.01.2023 протиправно застосовував розмір прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2018 року. Крім того, з 21.06.2016 по 31.12.2019 індексація грошового забезпечення не проводилась та не виплачувалась, а проведена індексація в січні 2020 року обчислювалась без урахування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 31.12.2020, з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704, з врахування раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704, з врахування раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 18.07.2022 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 18.07.2022, з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704, з врахування раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704, з врахування раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704, з врахування раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704, з врахування раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 із встановленням місяця підвищення доходу (базового місяця) - січень 2008 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 із встановленням місяця підвищення доходу (базового місяця) - січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції змінити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач просив суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення у конкретному, обрахованому ним розмірі (сумі)
Вказує, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов, не перевірив обґрунтованість обрахованої позивачем суми індексації, не розрахував її і, відповідно, у судовому рішенні не вказав конкретну суму, на яку позивач має право та яку відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Також вказує на необхідність зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року з посиланням на висновки Верховного Суду №400/8139/21 від 24 січня 2024 року
Також зазначає, що перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців, який відбувається у разі зміни розміру прожиткового мінімуму або інших складових, враховує раніше виплачені суми. Перерахунок проводиться з метою виплати різниці між новою (збільшеною) сумою грошового забезпечення та тією, що вже була нарахована і виплачена. Проте судом з перерахунку безпідставно відраховуються раніше виплачені суми
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 21.06.2016 по 16.01.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати інформацію про те, який розмір прожиткового мінімуму застосовувався при нарахуванні грошового забезпечення та про розмір індексації грошового забезпечення з 05.05.2016 по 16.01.2023.
На заяву відповідач лист від 15.10.2024 № 761/2053 повідомив, що при розрахунку грошового забезпечення з січня 2020 року по серпень 2022 року був застосований розмір прожиткового мінімуму згідно постанови від 30.08.2017 року № 704 пункт 4 (установити, що розмір посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року) та надав картки особового рахунку військовослужбовця за 2020-2023 роки.
Також суд враховує, що відповідач не надав ні на заяву позивача, ні на виконання ухвали суду від 07.02.2025 відомостей про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період 21.06.2016 по 28.01.2020 із зазначенням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця).
Вважаючи, що під час військової служби відповідач неправильно нараховував та виплачував грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції приймаючи рішення у справі та задовольняючи позов частково, виходив з того, що оскільки зміни внесені постановою №103, зокрема, до п.4 Постанови № 704 були визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція п.4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, а тому прийшов до висновку, що починаючи з 29.01.2020 по 18.07.2022 ОСОБА_1 має право на визначення розміру його посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на тарифні коефіцієнти, визначені Постановою № 704.
Також вказав, що оскільки грошове забезпечення військовослужбовця є базовою величиною, з якого військова частина повинна обраховувати суму грошової допомоги на оздоровлення у 2020, 2021, 2022 роках, в даному випадку така грошова допомога на оздоровлення має бути перерахована з урахуванням грошового забезпечення, розрахованого виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704.
Крім того прийшов до висновку, що вимоги позивача про проведення нарахування та виплати грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15.01.2004 № 44, підлягають задоволенню.
При цьому, враховуючи що місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) при проведенні індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018 є саме січень 2008 року, прийшов до висновку, про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового.
Водночас вказав, що починаючи з 01.03.2018 відсутні підстави для застосування місяця підвищення доходу (базового місяця) – січень 2008 року, а відтак позовна заява в частині вимог з 01.03.2018 по 28.01.2020 задоволенню не підлягає.
Також в частині визначення суми яка підлягає виплаті зазначив, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.
Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, та в межах перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з апеляційної скарги, предметом апеляційного розгляду є не згода позивача з рішенням в частині не визначення судом першої інстанції конкретних сум, які йому відповідач зобов`язаний виплатити за наслідком нарахування спірної індексації, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо врахування базового місяця січня 2008 року для визначення індексації у період з 01.03.2018 по 28.01.2020 року та зазначення про те, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що з перерахунку відраховуються раніше виплачені суми.
З цього приводу колегія суддів частково погоджується з апелянтом та зазначає, що механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, розмір посадового окладу за посадою позивача, як і будь-якого іншого військовослужбовця в Україні в період з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року, був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Наступне підвищення окладів військовослужбовців відбулося 01 березня 2018 року, після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Тож з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким і слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення за спірний період з 21.06.2016 по 28.02.2018 року.
За таких обставин, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013) є січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/1730/22 від 22 березня 2023 року, № 420/15397/21 від 27 квітня 2023 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим та законним, проте згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові по справі № 320/8554/21 від 20.04.2023, в даному випадку суд має дослідити питання обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку суми індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 року.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок індексації за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 року, врахувавши коефіцієнт індексації та прожитковий мінімум, перевіривши наведений розрахунок на Калькуляторі розрахунку суми індексації зарплати (https://ips.ligazakon.net/calculator/zp) та на офіційному сайті Мінфіну України (https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/indexing/), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Враховуючи дану норму, індексація грошового забезпечення Позивача у період з 21.06.2016 по 28.02.2018 (включно) складає: за червень 2016 року 975,62 грн. (8 днів), з липня 2016 по листопад 2016 року 2710,05 грн. (коефіцієнт індексації 186.90, а не 186,80 як вказує позивач), з грудня 2016 року по лютий 2017 року 3177,60 грн (коефіцієнт 198,60, а не 198,50 як вказує позивач), з березня 2017 року по квітень 2017 року 3360,00 (коефіцієнт 210, а не 209,90 як вказує позивач), у травні 2017 року 3536.40 грн., (коефіцієнт 210, а не 209,90), з червня по серпень 2017 року у розмірі 3730.06 грн (коефіцієнт 221,50, а не 221,30), з вересня 2017 року по листопад 2017 року у розмірі 3896.78 грн (коефіцієнт 231,40, а не 231,30 як вказує позивач), з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно 4258,75 грн ( коефіцієнт 241.70, а не 241,60 як вказує позивач у розрахунку)
Таким чином, за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в розмірі 85927,87 грн, а саме:
За червень 2016 року 975,62 грн. (неповний місяць)
За липень-листопад 2016 року 2710,05 грн;
за грудень 2016 року - лютий 2017 року 3177,60 грн;
за березень-квітень 2017 року 3360,00 грн;
за травень 2017 року 3536,40 грн;
за червень-серпень 2017 р оку 3730,06 грн;
за вересень-листопад 2017 року 3896,78 грн;
за грудень 2017 року - лютий 2018 року 4258,75 гривні. Загальна сума 69 971,84 грн. (975,62 + 13 550,25 + 9 532,80 + 6 720,00 + 3 536,40 + 11 190,18 + 11 690,34 + 12 776,25) 
Так позивач в апеляційній скарзі, як і в уточненому позові вказує, що йому до виплати підлягає індексація: за червень 2016 року 2708 грн 60 коп., за липень 2016 року 2708 грн 60 коп., за серпень 2016 року 2708 грн 60 коп., за вересень 2016 року 2708 грн 60 коп., за жовтень 2016 року 2708 грн 60 коп., за листопад 2016 року 2708 грн 60 коп., за грудень 2016 року 3176 грн 00 коп., за січень 2017 року 3176 грн 00 коп., за лютий 2017 року 3176 грн 00 коп., за березень 2017 року 3358 грн 40 коп., за квітень 2017 року 3358 грн 40 коп., за травень 2017 року 3354 грн 72 коп., за червень 2017 року 3726 грн 69 коп., за липень 2017 року 3726 грн 69 коп., за серпень 2017 року 3726 грн 69 коп., за вересень 2017 року 3895 грн 09 коп., за жовтень 2017 року 3895 грн 09 коп., за листопад 2017 року 3895 грн 09 коп., за грудень 2017 року 4256 грн 99 коп., за січень 2018 року 4256 грн 99 коп., за лютий 2018 року 4256 грн 99 коп. (загальний розмір) 71 487,43 грн.
При цьому, позивачем не враховано що за червень індексація нараховується не в повному розмірі, оскільки вимоги заявлено з 21.06.2016 року, а також позивачем невірно обраховано помісячну індексацію, оскільки помилково застосовано при обрахунку інші коефіцієнти, про що вказано вище.
Таким чином, позивач має право на виплату індексації, а відповідач зобов`язаний виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2016 до 28.02.2018, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (“базового місяця”) – січень 2008 року, у загальному розмірі 69 971,84 грн., а тому доводи апелянта в цій частині частково знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Щодо зазначення позивачем що у період з 01.03.2018 року по 20.01.2020 року базовим місяцем є також березень 2008 року, то колегія суддів зазначає що такі доводи гуртуються на помилковому розумінні норм права.
Так, як же зазначалося, підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось згідно Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, та якою затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
При цьому, доказів того, що з дати підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, на підставі Постанови КМУ від 7 листопада 2007 року №1294, яка набрала чинності 01.01.2008 року, до дати підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось згідно Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, було прийнято інші рішення на підставі яких відбувались підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду не надано.
Згідно Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
З огляду на зазначене, суд вважає, що березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року, а не січень 2008 року як вказує позивач.
Посилання апелянта на висновки викладені у постанові Верховного суду у справі №400/8139/21 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у цій справі Верховний Суд не визнавав січень 2008 року базовим місяцем для періоду після березня 2018 року. Суд розглядав питання виплати індексації-різниці та вкотре підтвердив стандартний алгоритм: якщо в березні 2018 року (який став базовим через підвищення окладів за Постановою КМУ № 704) розмір підвищення доходу виявився меншим за суму можливої індексації (яка розраховувалася від старого базового місяця — січня 2008 року), то військовослужбовець має право на індексацію-різницю.
Позивач безпідставно ототожнює право на нарахування поточної індексації із правом на отримання індексації-різниці. Визначення суми індексації-різниці у березні 2018 року із застосуванням показників січня 2008 року не змінює того юридичного факту, що з 01.03.2018 базовим місяцем став березень 2018 року. Вимога позивача вважати січень 2008 року базовим місяцем після березня 2018 року є прямим порушенням пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078
Колегія суддів вкотре наголошує, що місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації, а тому доводи апелянта в цій частині висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не спростовують.
Стосовно доводів апелянта, що перерахунок проводиться з метою виплати різниці між новою (збільшеною) сумою грошового забезпечення та тією, що вже була нарахована і виплачена. Проте судом з перерахунку безпідставно відраховуються раніше виплачені суми, то колегія суддів зазначає наступне.
Сама правова природа «перерахунку» полягає у визначенні нової суми та порівнянні її з уже виплаченою.
Колегія суддів звертає увагу, що формулювання «з урахуванням раніше виплачених сум» є стандартним, правомірним і обов`язковим для виконання рішень цієї категорії, оскільки воно спрямоване на визначення фактичного залишку (різниці), який підлягає доплаті
При цьому, захист права на належне грошове забезпечення не може порушувати баланс інтересів і призводити до повторних виплат за один і той самий період.
Зазначене застереження суду першої інстанції жодним чином не зменшує обсяг належних позивачу виплат, а тому доводи апелянта в цій частині також є безпідставними.
Отже, доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження, а саме в частині визначення суми яка підлягає виплаті.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
В свою чергу, як визначено п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 317 КАС України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, знайшли часткове підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, що є підставою для зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції в частині визначення суми індексації, яка підлягає виплаті.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року змінити, виклавши абзац 13 (тринадцятий) резолютивної частини у наступній редакції:
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2016 по 28.02.2018 із встановленням місяця підвищення доходу (базового місяця) - січень 2008 року у загальному розмірі 69 971,84 грн. з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 02 червня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова