Справа № 701/81/25 
провадження № 2-о/694/9/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Смовж О.Ю.,
з участю секретаря судових засідань - Нікітішиної С.Б.,
заявниці ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Буцька селищна рада Уманського району Черкаської області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

встановив:
ОСОБА_1 звернулася до Маньківського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якій просить встановити зазначений факт між нею та померлим ОСОБА_3 з 2015 року по 2024 рік. Зазначає, що зазначений період часу проживала разом з ОСОБА_3 як чоловік та дружина, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , спільно займалися побутом, святкували родинні свята, запрошували до себе гостей, родичів, сусідів, самі відвідували родичів та друзів, турбувалися один про одного, разом заробляли гроші, мали спільний бюджет, робили ремонти, покращували благоустрій, мали плани щодо подальшої реєстрації шлюбу, проте у травні 2024 ОСОБА_3 був призваний на службу до лав ЗСУ до в/ч НОМЕР_1 .
30.08.2024 ОСОБА_3 , виконуючи бойове завдання поблизу с. Михайлівка Покровського району Донецької області із захисту територіальної цілісності Батьківщини, стримування агресії російської федерації проти України, зник безвісти, про що заявниця отримала сповіщення, а також згодом отримала особисті речі ОСОБА_3 .
Згодом заявниця звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення, належних ОСОБА_3 , проте отримала письмову відповідь про відмову, оскільки виплати цивільній дружині не передбачені чинним законодавством.
Виходячи з такого, ОСОБА_1 звернулася до суду із цією заявою з метою реалізації прав на виплати, звернення до відповідних органів з питань розшуку особи, а також усіх інших питань, які пов`язані із ОСОБА_3 . 
Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 04.02.2025 справу передано за підсудністю до Звенигородського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку окремого провадження.
Від Буцької селищної ради надійшла заява від 25.03.2025 про розгляд справи за відсутності їхнього представника.
Від Міністерства оборони України надійшли пояснення по суті заяви, відповідно до яких заперечують проти її задоволення, вказують на наявність спору про право, зазначають, що метою подачі заяви є подальше звернення для отримання пільг та виплат за військовослужбовцем, який зник безвісти, у тому числі одноразової грошової допомоги. При цьому, заявниця не входить та не може входити до кола осіб, яким виплачується вищевказана грошова допомога, незалежно від встановлення судом факту її проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем. Посилаючись на такі та інші обставини, у задоволенні заяви просять відмовити. Також представником Міністерства оборони України подавалася заява про прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, про що судом виносилася ухвала про задоволення заяви.
Представник Міністерства оборони України Кучма А.Г. брала участь у справі та підтримувала раніше подані пояснення в режимі відеоконференцзв`язку. В судові засідання після 28.09.2025 на зв`язок не виходила, розгляд справи завершувався за її відсутності, про розгляд справи повідомлені належним чином. 
Заявниця та її уповноважені представники в судовому засіданні підтримали заяву з підстав, наведених у ній. Заявниця зазначала, що почуття любові між нею та ОСОБА_3 зберігалися упродовж всього спільного життя, фактично стали проживати спільно з 2015 року, опікувалися один одним, працювали, вели спільне господарство та бюджет, підтримували один одного у складних ситуаціях, всі дії були направленні на підтримання сім`ї та рідних, важко переживає відсутність відомостей про чоловіка, сподівається на те, що він живий, перебуває, можливо у полоні. 
Представники заявниці з приводу доводів Міністерства оборони України про неможливість розгляду справи в порядку окремого провадження зазначали, що таке право заявниці передбачено пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України. Мету подачі заяви заявниця не приховує та вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно їй для подання документів на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак, не виключено, що надалі можуть постати й інші питання, пов`язані із реалізацією прав заявниці як дружини військовослужбовця, який рахується безвісти відсутнім. 
Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, у справі в цілому призначено 11 засідань. Ухвалою суду від 28.10.2025 витребувано від Звенигородського відділу РАЦС відомості щодо зареєстрованих шлюбів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також інформацію чи значиться ОСОБА_3 батьком будь-якої дитини.
Враховуючи отриману інформацію, ухвалою суду від 17.12.2025 залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також, ухвалою суду від 15.04.2026 витребувано від Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) МВС України витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України встановлюється, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а саме припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заслухавши учасників процесу, присутніх в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши усі обставини у справі, суд встановив такі обставини. 
Виходячи з довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2024 №2/715 солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 25.05.2024 (а.с.21).
Згідно із сповіщенням сім`ї №112 від 07.09.2024 №1087, адресованим ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер обслуги 4 протитанкового відділення протитанкового взводу 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 зник безвісти 30.08.2024 під час виконання бойового завдання поблизу с. Михайлівка Покровського району Донецької області. 
Виходячи з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 30.04.2026, наданого відповідно до ухвали суду, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внесений до зазначеного реєстру як особа, що зникла безвісти на території бойових дій, у зв`язку з чим розпочато кримінальне провадження №12024250330000367 від 11.09.2024.
Виходячи з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.12.2024 №1842 ОСОБА_1 повідомлено, що Комісією по обліку і розгляду документів на військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти або інтерновані у нейтральних державах, захоплені в полон або є заручниками, отримали поранення (перебувають у відпустках за станом здоров`я, які завершили лікування у лікувальних закладах), розглянуто документи стосовно виплати ОСОБА_1 - цивільній дружині зниклого безвісти солдата ОСОБА_3 , грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення, належних зниклому безвісти військовослужбовцю. Н?а підставі протоколу засідання комісії №428 від 04.12.2024 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимог щодо виплати грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення безвісти зниклого солдата ОСОБА_3 , виходячи з того факту, що згідно з чинним законодавством цивільні дружини не включені до переліку осіб, які мають право на отримання грошових виплат.
Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_3 на початку 2015 року їх познайомила сусідка, через короткий час стали проживати спільно в будинку в ОСОБА_4 , орендували, займалися спільним господарством - розводили качок, все робили разом, працювали неофіційно у людей прибирали городи, рубали дрова, бюджет був спільним, відвідували знайомих, і самі також приймали гостей. Дітей від шлюбу не мали. У травні 2024 року ОСОБА_5 мобілізували, попав в Курську область, служив у Покровську, а 30.08.2024 зник безвісти, передали його особисті речі - одяг. За період служби кілька разів на тиждень дзвонив на телефон знайомої, оскільки свого телефону заявниця не має та за станом здоров`я не вміє користуватися. Після зникнення ОСОБА_6 проживала в будинку сама, ІНФОРМАЦІЯ_5 отримала сповіщення. Батьки ОСОБА_7 померли, чи були в нього діти, заявниця не знає, про сина він ніколи не розповідав, він не приїздив. Після зникнення дзвонили із знайомою до командира, він подробиць не розповідав, тільки, що група не повернулася із бойового завдання, і ОСОБА_11 теж. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 демонструвала відеозаписи, на яких зафіксована спільна праця - робота на тракторі, по господарству нею та ОСОБА_3 . 
Відповідно до Акту комісії Буцької селищної ради від 12.09.2024 під час обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_1 встановлено, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає: АДРЕСА_1 . Засвідчено той факт, що ОСОБА_1 з 23.04.2015 і по травень 2024 року проживала разом з ОСОБА_8 . Додатково повідомлено, що ОСОБА_1 є людиною з особливими потребами (інвалідність дитинства 3 групи), тому догляд за нею та матеріальне забезпечення здійснював ОСОБА_3 (а.с.8).
Акт аналогічного змісту складений також 16.01.2025 №43 (а.с.9). 
Ті обставини, що упродовж 9 років (з 2015 року по травень 2024 року) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, обробляли город, утримували житло, несли спільні витрати на побут та харчування, працювали як різноробочі у різних мешканців села, придбали речі повсякденного вжитку, які спільно використовували, сплачували за різні послуги, підтвердили в судовому засіданні свідки. 
Свідок  ОСОБА_9  зазначив, що з 2015 року пара проживала разом, раніше ОСОБА_3 був одружений, дітей не було за його інформацією. З ОСОБА_1 жили в будинку, який належав рідній сестрі ОСОБА_3 , яка померла, вели спільне господарство, працювали на підробітках у мешканців села.
Свідок  ОСОБА_10  (двоюрідний брат ОСОБА_3 ): з ОСОБА_1 брат проживав з 2015 року, жили спільно, заходив до них в гості, разом господарювали, розводили качок, жили дружньо, дітей не було, відносини подружні, ОСОБА_11 дуже опікувався ОСОБА_1 , вона хвора з дитинства. Саме ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_11 зник безвісти, не виходить на зв`язок, переживає досі, не вірить, що загинув, сподівається, що у полоні. Знає, що ОСОБА_11 раніше мав дружину та сина ОСОБА_14 .
Свідок  ОСОБА_15  (сусідка заявниці): на початку 2015 року я познайомила ОСОБА_1 з ОСОБА_3 ,оскільки ОСОБА_1 знаю із шкільного віку, вони стали проживати разом у ОСОБА_3 в будинку його рідної сестри, розводили качок, обробляли землю, підробляли по сусідах, стосунки були теплі, хотіли розписатися, після мобілізації ОСОБА_11 дзвонив на мій телефон, оскільки у ОСОБА_1 немає і вона не вміє користуватися сенсорними телефонами, щоб був відеозв`язок, ОСОБА_11 скидав гроші для ОСОБА_1 на мою картку, тому що в неї немає картки. А ми з ОСОБА_1 збирали йому посилки та відправляли поштою. Жили вони скрутно,потребували грошової допомоги. Після зникнення розшукали командира і спілкувалися з побратимами ОСОБА_6 , щоб дізнатися як він пропав.
Свідок  ОСОБА_20  (сусід ОСОБА_3 , чоловік свідка ОСОБА_15 ):  з 2015 року подружжя ОСОБА_21 та ОСОБА_22 проживають по сусідству з нами, я заходив до них в гості неодноразово, розводили качок на продаж, мали собаку, кота, разом садили картоплю, робили ремонт в будинку, копали город, все утримували в порядку. У ОСОБА_1 телефону не було, вона хворіє з дитинства, не може користуватися, допомагала моя жінка. ОСОБА_11 мобілізували разом з іншими односельчанами, після його зникнення ми разом їздили до поліції ІНФОРМАЦІЯ_1, щоб прояснити обставини і де шукати. Підтверджую, що заявниця та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю з квітня 2015 року по день мобілізації - травень 2024 року.
Свідок  ОСОБА_23  (сусідка ОСОБА_22 та ОСОБА_21 ): ми з чоловіком переїхали до села Буки у 2015 році, подружжя ОСОБА_22 - ОСОБА_21 вже проживали в своєму будинку, жили дуже скромно, навіть бідно, працювали по людях, виконували різні роботи, у себе розводили качок, город був, жили дружньо, стосунки нагадували як батько і дочка, оскільки ОСОБА_21 був значно старшим за ОСОБА_22 , водночас в цілому жили дружньо, стосунки близькі, родинні, ніяких скандалів, підвищених голосів ніколи не чули. Після того як ОСОБА_21 мобілізували, заявниця відправляла йому посилки поштою, збирали також і мешканці села. Потім принесли сповіщення, що ОСОБА_21 пропав безвісти, ОСОБА_1 стало погано, викликали швидку. Я разом з ОСОБА_24 зверталися до ІНФОРМАЦІЯ_1 по інформацію, розшукали командира, зв`язалися, детально ніхто не роз`яснював, що сталося. Надалі ОСОБА_22 зверталася по виплати, але отримала відмову. 
Свідок  ОСОБА_25  (сусід через дорогу): подружжя ОСОБА_22 - ОСОБА_21 проживали разом близько 10 років, я приходив, зустрічалися на свята, життя було подружнє, тихе, гарні стосунки, добрі, близькі люди, працювали вдвох по людях, розводили кур та качок, купували разом телевізор, продукти, жили середньо, або навіть бідно. ОСОБА_3 розповідав, що мав раніше сім`ю, чи була дитина - не говорив. ОСОБА_1 була жінкою для нього, казав, що вона як дитина, тому що хворіє. Коли принесли сповіщення, ми теж були присутні, ОСОБА_1 втратила свідомість, викликали швидку, потім дружина з іншою сусідкою розшукували командира частини, щоб дізнатися за яких обставин він пропав, але відомостей немає. 
Свідок  ОСОБА_27  (сусідка подружжя):  живу поблизу із помешканням ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , у них немає свого транспорту, тому возила їх на ринок. Сім`я тиха, хороша, стосунки сімейні, це подружжя, ОСОБА_21 за нею дуже опікувався, вона хворіє і молодша за нього. Свій будинок я купила у 2020 році, а ОСОБА_21 з ОСОБА_22 вже давно жили на цій вулиці. Спілкувалися, але не часто, коли зустрічалися, була в них в будинку, вони вели спільне господарство, розводили кур, обробляли землю, вони працювали разом по людях, кому і що треба було помогти по городах, по дому. Бачила як мобілізовували в травні 2024 мешканців села - чоловіків, і ОСОБА_21 теж, він не приїздив, ОСОБА_1 посилки збирала, він їй дзвонив, пересилав гроші для закупівлі дров через іншу сусідку, потім він зник безвісти, все село знає. ОСОБА_1 сповіщення прийшло, а вона подумала, що він загинув.Чому не укладали шлюб - не знаю, але завжди думала, що вони чоловік та жінка. ОСОБА_1 інвалід дитинства, їм важко жилося.
Свідок  ОСОБА_28  (селищний голова до 2017 року): З 2015 року ОСОБА_22 та ОСОБА_21 проживали разом. Знаю, тому що була головою в селі, як тільки вони заїхали в будинок, то подали заявку на заміну водопостачання, приходила ОСОБА_1 , я запитувала: хто вона така? ОСОБА_29 , що проживає разом з ОСОБА_21 як чоловік та дружина вже кілька місяців, водопостачання полагодили. Потім пересікалися на ринку, я декілька разів була в будинку, бачила, що живуть більш, ніж скромно, вони купували птицю, розсаду, проживали недалеко, оскільки від роботи не відмовлялися, то я давала їм можливість трохи підзаробити на життя, коли зверталися мешканці села по допомогу з господарств, кочегарили, рубали дрова і в селищній раді. В травні 2024 мешканців села мобілізовували, після чого по селу збирали їм допомогу, в тому числі й ОСОБА_21 , направляли посилки, ОСОБА_1 теж збирала й відправляла йому. ОСОБА_11 звертався до мене з питанням як їм одружитися, я розказувала, які документи потрібні. У нас в сулі багато пар було, які проживали спільно, але не одружувалися. Після призову купували для ОСОБА_21 все разом, він телефонував ОСОБА_1 , я особисто чула їхню розмову, питав, як вона впорається із господарством без нього, переживав за її здоров`я, казав, що повернеться, все буде добре. Домоволодіння подружжю не належить, оскільки після смерті рідної сестри ОСОБА_21 переоформленням не займався.  
З пояснень свідків суд вбачає підтвердження обставин наявності між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відносин, притаманних подружжю: спільне проживання, спільний побут та бюджет, взаємні права та обов`язки. Суд відзначає, що свідки, допитані в судовому засіданні засвідчили стійкі сімейні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , притаманні подружжю у період з початку 2015 року по вересень 2024 року.
Також судом встановлено наступне. 
На запит суду від Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області від 10.12.2025 №851 надійшов лист, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 реєстрував шлюб з ( ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис про шлюб №134, складений 05.11.1993 Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області, шлюб розірваний 16.08.2005 року, актовий запис №122.
Також ОСОБА_3 є батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження 145 від 15.09.1995, складений Городищенським ВДРАЦС. 
Стосовно ОСОБА_1 актових записів не виявлено.
У зв`язку з отриманою інформацією, ОСОБА_2 ухвалою від 17.12.2025 залучений судом до участі у справі як заінтересована особа, направлявся запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо з`ясування обставин можливої мобілізації ОСОБА_31 . Отримано відповідь про відсутність такої інформації. Про розгляд справи ОСОБА_32 не повідомлявся за відсутності відомостей про його місцезнаходження, проживання, роботи, служби та т.і. Жодних заяв, клопотань, пояснень від ОСОБА_31 до суду не надходило. 
З наявного у справі листа начальника Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу ЗСУ полковника ОСОБА_33 від 30.11.2025 №188/3/4613 вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 надано інформацію щодо зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , яка облікована та зафіксовано координати місця зникнення військовослужбовця, проводяться дії з планування та проведення пошукових заходів.
До матеріалів справи додано також витяг з ЄРДР від 11.09.2024 про порушення кримінального провадження №12024250330000367 за ч.1 ст. 115 КК України по факту зникнення безвісти ОСОБА_3 .
Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Ознаками сім`ї є спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначено ч. 2 ст. 3 СК України.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження №61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.
Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років), мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), відсутній спір про право.
Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти с членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19), від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.
Оцінюючи доводи представника Міністерства оборони України, які зводяться до того, що з урахуванням наявності інших осіб, які можуть претендувати на виплату одноразової грошової допомоги, встановлення факту в даному випадку пов`язане з наступним вирішенням спору про право, тому вказана заява не може розглядатися в порядку окремого провадження та повинна бути залишена без розгляду, а окрім того, заявниця, звертаючись до суду із вказаною заявою не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_34 без реєстрації шлюбу, при цьому подані заявником докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.
Спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає.
Суд дійшов висновку, що заява про встановлення юридичного факту віднесення заявниці до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства має розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16.
Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.
Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.
Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із військовослужбовцем, який пропав безвісти, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявниці певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.
Суд відхиляє заперечення представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України щодо не надання заявницею достатніх доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а також доказів ведення спільного побуту. Окрім того, суд не бере до уваги твердження заінтересованої особи, що встановлення факту в даному випадку пов`язане з наступним вирішенням спору про право, оскільки Верховний Суд у своїх правових позиціях чітко зазначив, яким чином повинні розглядатися справи вказаної категорії.
Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази з достовірністю підтверджують факт постійного проживання заявниці із військовослужбовцем ОСОБА_3 , який зник безвісти, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з початку 2015 року по день його зникнення - 30 серпня 2024 року, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявниця позбавлена можливості встановити юридичний факт, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявниці для реалізації своїх соціально-економічних та інших прав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

вирішив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Буцька селищна рада Уманського району Черкаської області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.
Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 з 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_3 . 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено 09.06.2026.

Учасники справи: 

Завник:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , тел.. НОМЕР_3 ),
Заінтерисовані особи: 
-Буцька селищна рада Уманського району, Черкаської області ( код ЄДРПОУ 25659763, адреса: вул..Центральна, 28, смт.Буки, Уманського району, Черкаської області, тел.. 0474831442, адреса електронної пошти: bukyotg@ukr.net);
-Міністерств Оборони України ( адреса: проспект Повітряних Сил, 6, м.Київ, 03168, тел.. 0444540444, код ЄДРПОУ 00034022);
- ОСОБА_2 .

Суддя О.Ю.Смовж