П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/24438/25	
Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 15.01.2026, м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів: Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року по справі за позовом Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:
До Одеського окружного адміністративного суду 17.07.2025 надійшла позовна заява Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, в якій позивач просить суд визнати протиправними та нечинними
- рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 12 сесії, VII скликання № 195-VII від 11 липня 2019 року "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2020 рік",
- рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 26 сесії, VII скликання № 477-VII від 03 липня 2020 року Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на 2021 рік",
- рішення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 10 сесія VIII скликання №177-VIII від 30 червня 2021 р "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області,
- рішення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 29 сесії VIII скликання №619-VIII від 11 липня 2023 року Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2001 року Громадська організація "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" має на праві постійного користування земельну ділянку у розмірі 3,962 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:3914 з цільовим призначенням 10.08. Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, категорія земель - землі водного фонду, вид використання - для зберігання плаваючих засобів та обслуговування будівель рибаків - любителів. 26.02.2021 Громадська організація "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" є неприбутковою та утримується за рахунок внесків її членів. Станом на 31.03.2025 у позивача відсутня заборгованість із земельного податку з юридичних осіб. Листом Вих. №313 від 17.03.2025 голови Таїровської селищної ради позивача було повідомлено про необхідність перерахування податкових зобов`язань за ставками 10 та 12 відсотків від нормативно-грошової оцінки з посиланням на те, що такі ставки встановлено рішеннями Таїровської селищної ради Одеського (раніше-Овідіопольського) району Одеської області № 195-VІІ від 11.07.2019 "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2020 рік"; № 477-VІІ від 03 липня 2020 року "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2021 рік"; №177-VІІІ від 30 червня 2021 р "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2022 рік"; №619-VІІІ від 11 липня 2023 року "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2024 рік". Вважає вказані рішення Таїровської селищної ради протиправними та такими що підлягають визнанню нечинними, позивач не є суб`єктом господарської діяльності.
Позивач зазначає, що оспорювані рішення прийняті на підставі Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відповідно до ст.9 якого , кожен проект регуляторного акту оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань. Проєкт регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу. Регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.
Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області подала відзив на позов, у якому вказано, що позовні вимоги необґрунтованими та у задоволенні позову має бути відмовлено. Висновок позивача, що встановлена відповідачем у спірних рішеннях ставка носить дискримінаційний характер, тому що органом місцевого самоврядування не встановлено підвищеної ставки щодо всіх постійних землекористувачів, а лише для певних категорій цих користувачів, які не є суб`єктами господарювання та не отримують прибутку є хибним, оскільки позивач у даній справі - Громадська організація "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" є суб`єктом господарювання, що здійснює некомерційну господарську діяльність.
Пунктом 274.2 статті 274 ПК України ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності). Пункт 274.2 статті 274 ПК України кореспондується з підпунктом 2 пункту 4.1 розділу 4 додатку 1 до рішення Таїровської селищної ради № 619-VIII від 11 липня 2023 року та з підпунктом 2 пункту 5.1 розділу 5 Додатку 1 до рішення Таїровської селищної ради №177-VIII від 30.06.2021 року, Додатку №1 до рішення сесії Таїровської селищної ради №195-VIII від 11 липня 2019 року, Додатку 1 до рішення Таїровської селищної ради №477 від 03.07.2020 року. Встановлена ставка земельного податку для земель водного фонду із видом цільового призначення 10.08. "Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей у розмірі 12% та 10% для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, вимогам Податкового кодексу України і не містить ознак дискримінаційного характеру. Радою не була встановлена максимально допустима ставка земельного податку у розмірі 12%, а тому висновок про дискримінаційність оскаржуваних рішень є необґрунтованим.
У відповідності до вимог ст.9, ст.13, ст.14 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" Таїровська селищна рада оприлюднила проекти регуляторних актів та відповідних аналізів регуляторного впливу проектів регуляторних актів на офіційному сайті громади, зокрема, звіти відстеження результативності регуляторних актів , аналізи регуляторного впливу проекту регуляторного акту Таїровської селищної ради "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області , повідомлення про оприлюднення проектів регуляторних актів Таїровської селищної ради , проектів рішень про податок на землю, Плани діяльності Таїровської селищної ради з підготовки проектів регуляторних актів .
Таїровською селищною радою вжито заходів щодо оприлюднення проекту регуляторного акту та врахування думки жителів громади щодо нього, і разом з тим, відповідно до пп. 12.3.8. п. 12.3 ст. 12 ПК України відповідач мав, і станом на теперішній час, має право приймати відповідні рішення про встановлення земельного податку без застосування процедур, передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у задоволенні адміністративного позову Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що строки прийняття оскаржуваного рішення та його оприлюднення повністю відповідають вимогам податкового законодавства і їх порушень судом не встановлено, а з урахуванням п. 274.2 ст. 274 Податкового Кодексу України, вимоги податкового законодавства щодо встановлення ставок податку також відповідачем не порушені, а тому дійшов висновку, що відповідачем правомірно, в межах наданих повноважень, прийнято оскаржуване рішення №1185-VIII від 27 червня 2025 року "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної територіальної громади Одеського району Одеської області".
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ГО "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що спірними Рішенням Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області встановлено податок для суб`єктів господарювання державної та комунальної 1%, в той час як для інших суб`єктів 10% та 12%, що є прямою дискримінацією за формою власності.
Вказує, що органом місцевого самоврядування порушено саму процедуру прийняття рішення, оскільки проекти рішення до дати його прийняття офіційно не оприлюднювався та в порушення вимог законодавства органом місцевого самоврядування була прихована інформація про час скликання, місце проведення та питання, які передбачається внести на розгляд ради.
Представником Таїрівської (до перейменування Таїровська) селищної ради Одеського району Одеської області поданий відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на те, що оскаржувані рішення прийнято з дотриманням норм законодавства.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 року відкрито апеляційне провадження та витребувана адміністративна справа.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 року призначено справу у відкритому судовому засіданні на 26.03.2026 р. о 12:00.
В судовому засіданні 26.03.2026 року представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, натомість представник відповідача заперечував проти її задоволення.
Усною ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2026 року, яка відображена у протоколі судового засідання, у сторін витребувані додаткові докази, у зв`язку з чим оголошена перерва в судовому засіданні до 16.04.2026 року.
16.04.2026 року розгляд справи не відбувся через тривалу повітряну тривогу та отримання інформації про замінування приміщення П`ятого апеляційного адміністративного суду, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 23.04.2026 року.
23.04.2026 року розгляд справи не відбувся через повітряну тривогу у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 30.04.2026 року.
В судове засідання 30.04.2026 року сторони не з`явились, до суду надійшли заяви від сторін про проведення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезаначене, колегія суддів вирішила провести розгляд справи провести розгляд апеляційної скарги за правилами письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, -
УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що підтверджується під час апеляційного провадження, Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" зареєстрована як юридична особа.
Відповідно до п.1.3 Статуту Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН", організація має статус юридичної особи, є неприбутковою та непідприємницькою, основною метою якої не є одержання прибутку.
Згідно з п.1.11 Статуту організація в межах своєї компетенції може від свого імені укладати договори, набувати майнові та немайнові права і нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем в суді загальної та спеціальної юрисдикції.
На підставі Рішення 18 сесії XXIII скл. Таїровської селищної Ради народних депутатів від 6 квітня 2001 року №20 Громадській організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" був виданий Державний акт II-ОД №001643 від 10.07.2001 р. на право постійного користування землею, земельної ділянки у розмірі 3,962 га, землю надано у постійне користування для зберігання плаваючих засобів та обслуговування будівель рибаків-любителів
На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості, 27.11.2014 Громадською організацією "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" було сформовано та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 5123755800:01:003:3914 з цільовим призначенням 10.08 Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, категорія земель -землі водного фонду, вид використання - для зберігання плаваючих засобів та обслуговування будівель рибаків любителів.
26.02.2021 Громадська організація "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" зареєструвала право постійного користування земельною ділянкою площею 3,9618, кадастровий номер 5123755800:01:003:3914 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Громадська організація "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" сплачувала земельний податок в розмірі 1 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Рішенням Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 12 сесії VІІ скликання № 195-VІІ від 11 липня 2019 року "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2020 рік" затверджені Положення про податок на майно, в частині плати за землю, установлено з 01.01.2020 ставки земельного податку (додаток 2 до рішення) та пільги для фізичних та юридичних осіб (додаток 3). Зокрема, установлено з 01.01.2020 ставки земельного податку та пільги для фізичних та юридичних осіб. Даним рішенням встановлено: 1) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки; для земель загального користування не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки; 2) ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності); … (надалі - спірне рішення 1).
Рішенням Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 26 сесія VІІ скликання № 477- VІІ від 03 липня 2020 року "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради на 2021 рік", яким затверджено Положення про податок на майно, в частині плати за землю на 2021 рік, з 01.01.2021 установлені ставки земельного податку (додаток 2), пільги для фізичних та юридичних осіб (додаток 3) (надалі - спірне рішення 2).
Рішенням Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 10 сесії VІІІ скликання №177-УІІІ від 30 червня 2021 р. "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області було затверджено Положення про податок на майно, в частині плати за землю , установлено з 01.01.2022 ставки земельного податку та пільги для фізичних та юридичних осіб (надалі - спірне рішення 3).
Рішенням Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 29 сесія VІІІ скликання №619- VІІІ від 11 липня 2023 року "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2024 рік" встановлені з 01.01.2024 на території селищної ради податок на землю, ставки земельного податку та пільги для фізичних та юридичних осіб з 01.01.2024 (надалі - спірне рішення 4).
Рішеннями Таїровської селищної ради на 2022-2024 роки встановлено ставку податку за земельні ділянки для юридичних осіб (землекористувачі, які мають в постійному користуванні земельні ділянки, але не можуть мати їх на такому праві відповідно до ст.92 Земельного кодексу України) - 10%, в тому числі щодо земельних ділянок з цільовим призначенням 10.08 Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей.
Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження від 26 листопада 2025 р. №1319-р «Про внесення змін у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020р. №720», яким викладено в новій редакції додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020р. №720-р та, серед іншого, визначено назву територіальної громади із адміністративним центром у селищі Таїрове як «Таїрівська селищна територіальна громада Одеського району Одеської області».
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 03 грудня 2025р. №1680 «Про внесення змін до Кодифікатора адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад», зокрема, змінено назву Таїровської селищної територіальної громади Одеського району Одеської області на Таїрівську (код Кодифікатора UA51100290000027993)
У зв`язку з викладеним, Таїровською селищною радою прийнято рішення від 23 грудня 2025 року №1372-VIII «Про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», яким Рада вирішила внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо найменування юридичної особи- Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, код ЄДРПОУ - 05582159, визначивши: «Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області» та внести зміни до Єдиного державного реєстру територіальних громад щодо найменування територіальної громади - Таїровська територіальна громада Одеського району Одеської області (UA 51100290000027993), визначивши: «Таїрівська селищна територіальна громада Одеського району Одеської області».
Отже, законність та справедливість спірних рішень є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Згідно з частиною 1, 4 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.
Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 26 вказаного Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, щодо встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Частиною 1 статті 59 вказаного Закону визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Частиною 12 цієї ж статті передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
За змістом статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.
В свою чергу, Податковий Кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до статті 8 Податкового Кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
В підпункті 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового Кодексу України визначено, що податок на майно належить до місцевих податків.
Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі (п.10.2-1 ст.10 Податкового Кодексу України).
Отже, колегія суддів зазначає, що установлення місцевих податків, у тому числі і податку на землю, віднесено Податковим Кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.
Згідно з підпунктами 12.3.1-12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового Кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Відповідно до пункту 12.5 статті 12 Податкового Кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Статтею 3 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
За приписами підпунктів 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 Податкового Кодексу України не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.
Дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового Кодексу України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Згідно з пунктом 270.1 статті 270 Податкового Кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.
Пунктом 274.2 статті 274 Податкового Кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності).
Із аналізу правових норм слідує, що встановлення місцевих податків віднесено до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень. Рішення органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке приймається на підставі, за правилами й на виконання відповідних приписів Податкового кодексу України та оприлюднюється у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до приписів пункту 1.1 статті 1 Податкового Кодексу, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
При цьому, за змістом статті 2 Податкового кодексу України зміна його положень може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
До складу податкового законодавства України віднесено й рішення, зокрема, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, як це визначено пунктом 3.1 статті 3 ПК України), у будь-якому випадку такі рішення повинні бути прийняті за правилами, встановленими цим Кодексом і це прямо передбачено вказаною вище нормою.
Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Згідно частини 5 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
Тобто предметом даного спору є законність винесення саме нормативно-правових актів щодо встановлення ставок податків, процедура перегляду яких в адміністративному суді передбачає спеціальний порядок, визначений КАС України.
Стаття 264 КАС України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами 4-8 статті 264 КАС України у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов`язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.
Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.
Оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання, а у випадку, визначеному частиною десятою цієї статті, - у строк, визначений судом.
Якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі заінтересованих осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду.
Адміністративна справа щодо оскарження нормативно-правових актів вирішується за правилами загального позовного провадження.
Колегія суддів констатує, що суд першої інстанцій розглянув справу не за правилами приписів статті 264 КАС України, що є порушенням норми процесуального законодавства, з огляду на таке. 
При відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції не визначав, що розгляд даної справи слід провести за нормами статті 264 КАС України та не зобов`язував відповідача зробити оголошення про оскарження рішень про встановлення податків.
Відповідач, відповідно, не виконував обов`язку щодо публікації оголошення про відкриття провадження у справі в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, або у місцевих друкованих засобах масової інформації. 
Неопублікування оголошення про порушення справи в спосіб, визначений законом, призвело до того, що заінтересовані особи належним чином не були повідомлені про судовий розгляд справи, а отже справа була розглянута із порушенням норм процесуального законодавства.
Дотримання процедури оскарження нормативно-правових актів забезпечує реалізацію основних засад адміністративного судочинства, передбачених ст.2 КАС України, а саме: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, а тому суди мають неухильно дотримуватися передбаченої процедури.
Правові висновки щодо порушення норм процесуального законодавства через розгляд справи без дотримання статті 264 КАС України викладені у постановах Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №320/2796/23, від 25.01.2024 у справі № 640/23182/19, від 26.03.2021 у справі №522/5362/17, від 25.03.2026 року справі №500/1338/25.
Згідно зі статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
У статті 4 КАС України визначено терміни "нормативно-правовий акт" та "індивідуальний акт":
- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовуються неодноразово.
Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27.12.2001 № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22.07.1991 (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23.06.1997 № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).
Колегія суддів повторює, що оскаржені позивачем рішення, якими установлені ставки місцевих податків, є нормативно-правими актами.
У постанові від 26.03.2021 у справі №522/5362/17 Верховний Суд зазначив:
"34. Зважаючи на можливість багаторазового застосування нормативно-правового акта та поширення відповідних вимог на невизначене коло осіб, у випадку відкриття провадження у справі щодо оскарження нормативно-правового акта відповідач повинен виконати покладений на нього судом обов`язок опублікувати оголошення про це у виданні, в якому вказаний акт був або мав бути офіційно оприлюднений, зокрема, з урахуванням правил указів Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ним чинності" від 10 червня 1997 року № 503/97, "Про опублікування актів законодавства України в інформаційному бюлетні "Офіційний вісник України" від 13 грудня 1996 року № 1207/96".
Своєчасна публікація оголошення про оскарження нормативно-правового акта зумовлює презумпцію належного повідомлення про судовий розгляд справи всіх заінтересованих осіб.
Після набрання законної сили рішенням суду про визнання нормативно-правового акта протиправним і нечинним резолютивна частина такого судового рішення підлягає невідкладному опублікуванню у виданні, у якому його було офіційно оприлюднено. У такий спосіб унеможливлюється подальша дія оскарженого нормативно-правового акта та порушення прав, свобод і законних інтересів осіб, на яких поширюються вимоги цього акта.
Отже, для оскарження нормативно-правових актів органу місцевого самоврядування передбачена інша процедура, ніж та, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії.
Колегія суддів зазначає, що недотримання встановленого законом спеціального порядку розгляду спорів щодо оскарження нормативно-правого акта є істотним порушенням процесуального права, який впливає на права та інтереси інших осіб, на яких поширюється дія нормативно-правового акта, та є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Аналогічна позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11.12.2019 у справі № 369/7296/16-а, від 27.02.2020 у справі № 405/6347/15-а, від 04.03.2020 у справі № 450/1236/17, від 24.09.2022 у справі 0740/851/18, від 20.09.2021 у справі №809/1806/16, від 25.03.2026 у справі 500/1338/25 та багатьох інших, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї у цій справі.
Дотримання процедури оскарження нормативно-правових актів забезпечує реалізацію основних засад адміністративного судочинства, передбачених ст.2 КАС України, а саме: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, а тому суди мають неухильно дотримуватися передбаченої процедури.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права.
Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За правилами частини другої статті 308 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглянувши дану справу без дотримання вимог статті 264 КАС України та висновків Верховного Суду, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасування, провівши розгляд даної справи із дотриманням норм процесуального законодавства та розглянути справу по суті.
Ухвалою апеляційного суду від 04.04.2025 у цій справі було зобов`язано Таїрівську селищну раду відповідно до вимог ст. 264 КАС України опублікувати оголошення про відкриття апеляційного провадження в адміністративній справі 420/24438 в установлені ч. ч. 5, 6 ст. 264 КАС України порядок і строки опублікувати оголошення про оскарження в судовому порядку рішення № 195-VІІ від 11.07.2019 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровcької селищної ради на 2020 рік», № 477-VІІ від 03.07.2020 року «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на 2021 рік», №177-VIII від 30.06.2021 року «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області», №619-VIII від 11.07.2023 року «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області» у виданні, в якому ці акти були або мали бути офіційно оприлюднені.
Предметом даного спору є чотири рішення відповідача щодо установлення місцевих податків, три із яких прийнято до початку повномасштабного вторгнення, а одне - після початку війни.
За змістом статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, у тому числі нормативно-правового характеру, підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", статтею 15 якого встановлено обов`язок оприлюднення розпорядниками своїх нормативно - правових актів невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня їх затвердження.
Ця ж стаття Закону України "Про доступ до публічної інформації" у імперативній формі визначає, що у разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Що стосується рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів, які є нормативно - правовим актом, то стосовно таких рішень як у ПК України, так і у Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні", або будь-якому іншому акті законодавства, відсутня конкретизація способу їх оприлюднення, а також не регламентовано обов`язок опубліковувати ці рішення у офіційних друкованих виданнях та/або у друкованих засобах масової інформації відповідних рад, у місцевих друкованих засобах масової інформації. Але в силу дії частини п`ятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено обов`язковість опублікування нормативно - правових актів органів місцевого самоврядування на офіційному веб-сайті (у разі наявності такого інформаційного ресурсу).
Колегія судді зазначає, що податкові відносини є окремим і самостійним різновидом відносин, урегульованих, окрім Конституції України, спеціальними актами законодавства за вичерпним і остаточним переліком, не належать ані до господарських відносин, ані до адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, про які іде мова у Законі України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Досліджуючи зміст спірних рішень, якими установлено ставки земельного податку в тому числі за земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні позивача, свідчить, що такі рішення прийняті з метою упорядкування податкових відносин і виконує функцію наповнення місцевого бюджету.
Рішення органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів, які є нормативно - правовим актом, за нормами ПК України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відсутня конкретизація способу їх оприлюднення, а також не регламентовано обов`язок опубліковувати ці рішення у офіційних друкованих виданнях та/або у друкованих засобах масової інформації відповідних рад, у місцевих друкованих засобах масової інформації. Але в силу дії частини п`ятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено обов`язковість опублікування нормативно - правових актів органів місцевого самоврядування на офіційному веб-сайті (у разі наявності такого інформаційного ресурсу). 
За змістом статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, у тому числі нормативно-правового характеру, підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", статтею 15 якого встановлено обов`язок оприлюднення розпорядниками своїх нормативно - правових актів невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня їх затвердження. Ця ж стаття Закону України "Про доступ до публічної інформації" у імперативній формі визначає, що у разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Отже, колегія суддів дослідила факти своєчасного оприлюднення відповідачем проєктів оскаржуваних рішень та звітів про відстеження результативності регуляторних актів, що підтверджено належними та допустимими доказами.
Колегія суддів зазначає, що процедура прийняття оскаржуваних рішень відповідає вимогам підпункту 12.3.4 пункту 12.3 та пункту 12.5 статті 12 ПК України, оскільки офіційно опубліковані селищною радою на її офіційному веб-сайті, а доводи позивача про недотримання селищною радою передбаченої Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" процедури офіційного оприлюднення цього рішення є необгрунтованими.
Та обставина, що позивачем проводилось оприлюднення проектів спірних рішень та відповідних аналізів регуляторного впливу проектів регуляторних актів на офіційному сайті громади, не свідчить про набуття статусу регуляторного акті рішень ради про встановлення ставок плати за землю.
Щодо доводів апелянта, що органом місцевого самоврядування була прихована інформація про час скликання, місце проведення та питання, які передбачається внести на розгляд ради, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 10 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.
Так, колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується, що Таїрівською селищною радою вжито всіх заходів щодо оприлюднення проектів спірних рішень та врахування думки жителів громади щодо нього.
Відповідач на вимогу апеляційного суду надав суду детальну та покрокову інформацію щодо оприлюднення проєктів спірних рішень, перевіривши яку, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем були оприлюднені проєкти спірним рішень у порядку та спосіб, визначений законодавством.
Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що строки і порядок прийняття оскаржуваних рішень та їх оприлюднення відповідають вимогам законодавства і їх порушень судом не встановлено.
Також колегія суддів враховує, шо Рекомендацію № R(87)16 Комітету міністрів Ради Європи (КМРЄ) щодо адміністративних процедур, які зачіпають велику кількість осіб (on administrative procedures affecting a large number of persons), що визначає такі принципи прийняття адміністративних актів, що мають вплив на велику кількість осіб, зокрема:
- пропозиція прийняття відповідного акта повинна бути донесена до зацікавлених осіб у доступній та відкритій формі і таким чином, щоб це забезпечувало поінформованість зацікавлених осіб про можливий вплив від прийняття акта на їх права, свободи та інтереси;
- беручи до уваги об`єкт та наслідки пропонованого адміністративного акта, статус або кількість зацікавлених осіб, компетентний орган може прийняти рішення про те, що процедура участі триватиме за однією або кількома з таких форм: a) письмові спостереження; b) приватні чи публічні слухання; c) представництво в дорадчому органі компетентного органу;
- адміністративний акт повинен бути доведений до відома громадськості та відповідне повідомлення повинно містити інформацію про основні висновки, що випливають із процедури прийняття акта; мотиви прийняття адміністративного акта; інформацію про способи заперечення проти прийняття адміністративного акта та строк, протягом якого вони повинні бути використаним.
Так, у період дії воєнного стану на акти органів місцевого самоврядування поширюються деякі обмеження щодо оприлюднення таких актів у порядку, визначеному частиною четвертою статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також щодо виконання вимог законів України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та «Про державну допомогу суб`єктам господарювання».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з урахування введення в країні воєнного стану, встановлених обставин справи щодо опублікування проектів та прийнятого рішення, не доведення, що можливі порушення радою процедурних моментів щодо повідомлення громадськості про дату та час сесії, вплинули на суть рішення, колегія суддів приходить до висновків, що вищенаведені доводи апеляційної скарги не спростовують тих висновків, що Таїрівською селищною радою вжито всіх заходів щодо оприлюднення і проекту і самого спірного рішення та врахування думки жителів громади щодо нього, а отже відсутності порушення порядку, які б вплинули на правомірність оскаржуваного рішення від 11 липня 2023 року №619-VІІІ.
Щодо встановленої ставки податку, колегія суддів зазначає, що з урахуванням пункту 274.2 статті 274 Податкового Кодексу України, вимоги податкового законодавства щодо встановлення ставок податку також відповідачем не порушені, що вірно зазначено судом першої інстанції.
Стаття 274 Податкового кодексу України дозволяє встановлювати ставку до 12% від НГО для земель, що перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної/комунальної форми).
Громадська організація є суб`єктом господарювання, однак, позивач не є суб`єктом господарювання державної та комунальної форм власності.
При цьому, висновок позивача, що встановлена відповідачем у спірному рішенні ставка носить дискримінаційний характер, тому що органом місцевого самоврядування не встановлено підвищеної ставки щодо всіх постійних землекористувачів, а лише для певних категорій цих користувачів, які не є суб`єктами господарювання та не отримують прибутку є хибним, оскільки позивач у даній справі - Громадська організація «РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 «СУХИЙ ЛИМАН» є суб`єктом господарювання, що здійснює некомерційну господарську діяльність.
Розмір встановленої ставки повністю відповідає приписам Податкового кодексу України, а в органу місцевого самоврядування наявна компетенція по визначенню розміру відповідної ставки в межах, що встановлені даним кодексом.
При цьому, колегія суддів також зазначає, що різниця в 1% та 10% або 12% базується на легітимній меті - забезпеченні виконання норм статті 92 Земельного Кодексу України. Оскільки ПК України прямо дозволяє диференціювати ставки для постійних користувачів залежно від їх статусу, а диференціація ставок у даному випадку відбувається не за формою власності, а за правовим статусом землекористування та обов`язком виконання вимог закону.
Отже, встановлена у спірних рішеннях, ставка земельного податку для земель водного фонду із видом цільового призначення 10.08. «Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей у розмірі 12% та 10% для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, вимогам Податкового кодексу України і не містить ознак дискримінаційного характеру.
Стосовно доводів позивача про порушення процедури оприлюднення прийнятих рішень щодо встановлення ставок податків, колегія суддів зазначає наступне.
Таїрівською селищною радою у письмових поясненнях зазначено, що Рішення Ради №195-VII від 11.07.2019 розміщене у розділі Регуляторна політика «Ставки податків на 2020 рік» і доступне за посиланням > https://tairovska gromada.gov.ua/stavki-podatkiv-na-2020-rik-16-48-44-14-11-2019/.
Рішення Ради №477-VII від 03.07.2020 розміщене у розділі Регуляторна політика «Ставки податків на 2021 рік» і доступне за посиланням > https://tairovska gromada.gov.ua/stavki-podatkiv-na-2021-rik-12-50-58-09-04-2020/.
Рішення Ради №177-VIIІ від 30.06.2021 розміщене у розділі Регуляторна політика «Ставки податків на 2022 рік» доступне за посиланням > https://tairovska gromada.gov.ua/stavki-podatkiv-u-2022-roci-11-47-16-16-04-2021/. 
Рішення Ради №619-VIIІ від 11.07.2023 розміщене у розділі Регуляторна політика «Ставки податку на 2024 рік» і доступне за посиланням > https://tairovska gromada.gov.ua/stavki-podatku-na-2024-rik-11-39-47-18-08-2023/.
Отже, усі оскаржувані рішення належним чином оприлюднені.
Частиною 11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Як стверджує позивач, відповідачем не дотримано строків оприлюднення вже прийнятих спірних рішень. Натомість, відповідач, спростовуючи вказане, доводить про оприлюдження усіх спірних рішень, що підтверджується наявністю на офіційній сторінці як інформації про прийняття рішень про затвердження ставок податків так і самих рішень.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Таким чином, законодавець не пов`язує невчасну публікацію проекту рішення органу місцевого самоврядування, з правильністю та законністю такого рішення в подальшому.
Верховним Судом у постановах від 08 серпня 2019 року у справі № 810/1354/18 та від 22 жовтня 2022 року у справі №120/8018/20-а висловлено позицію, що неоприлюднення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування проекту рішення, як акту індивідуальної дії згідно вимог ст. 15 Закону № 2939-VI, не є підставою для безумовного скасування оскаржуваного рішення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його недійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Стосовно ж процедурних порушень, то коли йдеться про порушення суто формальні, вони взагалі не впливають на дійсність акта.
Крім того, згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №818/294/18, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема, неоприлюднення інформації відповідно до ст. 15 цього Закону.
Законом № 2939-VI визначено, що неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону є підставою для притягнення винної особи до відповідальності. Проте, це не є підставою для скасування оскарженого рішення згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що саме по собі порушення порядку оприлюднення чи то проекту рішення ради або порушення строків оприлюднення самого рішення ради не може бути підставою для скасування такого рішення, а інших належних доказів, які б свідчили про те, що прийняті рішення є протиправними або порушують законні права і інтереси позивача, до суду не надано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення від 11 липня 2019 року "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Таїровської селищної ради на 2020 рік", від 03 липня 2020 року ''Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на 2021 рік", від 30 червня 2021 р "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області'', від 11 липня 2023 року ''Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області'' прийняті у межах та у спосіб повноважень, визначених законодавством із дотриманням процедури їх прийняття, а доводи позовної заяви та апеляційної скарги таких висновків не спростовують.
У зв`язку із зазначеним, та враховуючи, що суд першої інстанції не дотримався норм процесуального законодавства, апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Натомість доводи, викладені у позовній заяві та апеляційній скарзі не спростовують установлені обставини, у зв`язку із чим слід відмовити в задоволенні позову.
Розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 264, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Громадської організації "РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 "СУХИЙ ЛИМАН" задовольнити частково.
Скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року.
Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Громадської організації «РИБАЛКИ-ЛЮБИТЕЛІ ПРИЧАЛУ №121 «СУХИЙ ЛИМАН» (65496, Одеська обл., Одеський район, селище міського типу Таїрове, вул.Рибпортівська, буд.98 «А» ЄДРПОУ 25431824) до Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області (65496 Одеська обл., Одеський р-н, сел. Таїрове, вул.40 Перемоги, 27 ЄДРПОУ 05582159) про визнання протиправними та нечинними рішень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча-суддя: Г.П. Казанчук 

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя:  О.В. Єщенко