ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/23/26  Номер провадження 33/814/680/26	Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., із секретарем судового засідання Леуською Л.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
За постановою судді, 03 січня 2026 року о 00 год. 21 хв. в м. Гадяч, по пл. Соборній,9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 318І, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці та у лікаря нарколога, чим порушив п.2.5 ПДР України.
У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 .. 
На переконання апелянта, у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, що підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 ..
Вказує, що не керував транспортним засобом, а лише сидів в автомобілі та чекав на тверезого водія. Відмовився від проходження огляду через те, що така вимога була незаконною. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в підтримку поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557754 від 03.01.2026; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Гадяцької МЦЛ від 03.01.2026, де вказано, що в ОСОБА_1 маються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та він відмовився від проходження огляду; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою останнього від огляду; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6451786 від 03.01.2026; довідка інспектора САП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про те, що 05.11.2025 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУПАП; відеозаписи з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського, долучені до матеріалів справи.
Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у відмові, як водія, від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Так, наявним у матеріалах справи відеозаписом зафіксовано рух транспортного засобу BMW 318І із забрудненими номерами, у комендантську годину. Водій вказаного автомобіля здійснив зупинку та вимкнув світло фар. Підійшовши до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , працівником поліції повідомлено водієві, що вже комендантська година, до того ж передній номерний знак транспортного засобу забруднений, що є порушенням п.2.9.в. ПДР. Під час розмови з ОСОБА_1 , працівниками поліції було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 не заперечував і вказував, що всі особи, які сидять у його автомобілі, перебувають у нетверезому стані. Після цього, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest чи у медичному закладі. ОСОБА_1 , ухиляючись від відповіді, почав ставити зустрічні запитання поліцейському стосовно причини зупинки, що працівником поліції вкотре було роз`яснено. 
В подальшому, на чергове запитання чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, ОСОБА_1 повідомив, що не бажає проходити огляд. Після цього, поліцейським роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та в подальшому доведено до відома зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, що наявним відеозаписом зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 була спрямована на ускладнення виконання працівниками поліції їх обов`язків.
Таким чином, за результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора службового авто, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, про які йому повідомили під запис та він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку водія транспортного засобу та поліцейських, які склали матеріали протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, відеозаписи у повній мірі узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.
Оскільки ОСОБА_1 у порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття.
Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та відмова пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , що призвело до порушення його прав, апеляційний суд відхиляє. Матеріали справи містять підтвердження, що ОСОБА_1 повідомлявся про дату та час судових засідань та неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи без надання до суду документів, які б підтверджували поважність причини неявки.
Розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 скористався правом залучити адвоката задля отримання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, враховується те, що апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надавати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи. 
Інші доводи апелянта не вказують на істотні порушення законодавства, що перешкодили чи могли перешкодити суду винести закону та обґрунтовану постанову.
З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко