Справа № 309/3234/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2025 року у складі судді Ороса Я.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-
в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року  ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позов вмотивовано тим, що 14.06.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб про що, зроблено відповідний актовий запис № 205 у Хустському відділі ДРАЦС та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від даного шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з погіршенням відносин між сторонами, з вересня позивач ОСОБА_2 з дитиною проживає окремо, а тому самостійно утримує та доглядає за дочкою. Відповідач ОСОБА_1 є працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти необхідні для утримання дитини. Одночасно, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач вказує, що у зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача, оскільки з маленькою дитиною не має можливості працювати. 
У зв`язку з наведеним позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. але не менше 50 % від прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку та аліменти на її утримання у розмірі 3000 грн.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2025 року позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття починаючи з 08 вересня 2025 року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини у розмірі 2000 грн. (дві тисячі) щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2 500 гривень на місяць для утримання дитини ОСОБА_3 , у решті позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції допустив ряд порушень, формально оцінив докази подані відповідачем та не прийняв їх до уваги, а також не надав їм належної правової оцінки. Так, визначаючи довідку, яка видана старостою села як доказ, суд формально визначив, що спільна дитина перебуває на утриманні матері, оскільки відповідачем після того як позивач переїхала проживати до її батьків постійно здійснюється перерахування коштів для дитини. Також коли дитина перебуває разом з відповідачем купляє їй одяг та інші необхідні речі, бере безпосередню участь у її вихованні, а тому таке твердження про повне утримання дитини матір`ю є передчасний та не вірним. Вказує, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки в даному випадку ніде не працюю і відповідно не отримує доходи. Вказує, що не відмовляється утримувати свою дитину, однак не може це робити у таких розмірах як визначив суд першої інстанції, кошти, які перераховує дружині для спільної дитини позичає у своєї матері. Також судом не було враховане те, що жінка офіційно працює та має постійне джерело доходу, а у відповідача відсутній дохід.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. 
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із ключових способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо. Своєчасне та повне забезпечення майнових прав дитини є стратегічним національним пріоритетом, що гарантується статтями 141, 155 СК України та положеннями Закону України «Про охорону дитинства». 
Згідно зі ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривень.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2817 гривень.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
Матеріалами справи встановлено, що 14.06.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб про що, зроблено відповідний актовий запис № 205 у Хустському відділі ДРАЦС та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Від даного шлюбу сторони мають одну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30.05.2023 року (а.с.6).
Згідно Довідки Кривського старостинського округу від 05.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , її дочка — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її повному утриманні (а.с.7).
Між сторонами не було досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини.
Дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.
Відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн. на утримання дитини.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів, відповідні розміри прожиткового мінімуму не є абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Доводи апеляційної скарги про необхідність визначення розміру аліментів на дитину у сумі 2500 грн. не заслуговують на увагу, оскільки вказаний розмір аліментів не буде забезпечувати навіть мінімальні життєві потреби дитини. Відповідач є молодою працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, і має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своєї дитини нарівні з позивачкою. Також матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що відповідач є особою, яка має будь-які медичні протипоказання чи висновки відповідних медичних лікарських комісій щодо заборони працевлаштування.
Визначений судом розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 4000 грн. відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, як батько продовжує піклуватися про дитину, зокрема в добровільному порядку купляє одяг та інші необхідні речі, не беруться до уваги, оскільки добровільне волевиявлення відповідача щодо придбання ним одягу чи надання матеріальної допомоги у певному розмірі на утримання дитини не спростовують право позивача на утримання аліментів та не гарантують систематичного виконання відповідачем у майбутньому даного обов`язку по утриманню дитини.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення донькою трирічного віку, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Статтею 75 СК України визначає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з частинами 2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача ОСОБА_2 до досягнення донькою трирічного віку у сумі 2000 грн. суд першої інстанції також врахував вищенаведені норми закону, а також те, що позивач веде догляд за дитиною у зв`язку із чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, а відповідач є працездатним, молодим за віком та може надавати матеріальну допомогу позивачу.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року.
Головуючий:
Судді: