ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2026 р. Справа№ 910/3831/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Коротун О.М. 
Суліма В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.
представників сторін: 
від позивача: Чутченко С.О.
від відповідача: не з`явився;
від ПАТ «Укренерго»: Драчова М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026
у справі № 910/3831/26 (суддя Балац С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект»
до Секретаріату Енергетичного Співтовариства (м. Відень, Австрія)
про стягнення 63.200,00 євро, що еквівалентно 3.206.989,20 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/3831/26.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд вказав, що договір купівлі-продажу уклададений між замовником/приватним Акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та постачальником/позивачем, відповідач/секретаріат енергетичного співтовариства не є стороною договору купівлі-продажу, а є лише учасником проекту. Отже, домовленість про застосоване право, а саме: що будь-який позов за договором купівлі-продажу підлягає виключній юрисдикції судів України, між позивачем та відповідачем відсутня.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.
Апелянт зазначає, що договір № ESF-028-UE-ThTech-05-2024 прямо передбачає, що Секретаріат Енергетичного Співтовариства відповідає за оплату постачальнику за умовами цього договору та визначений у договорі як платник. Саме Секретаріат здійснив частковий фінальний платіж і саме він утримав 63 200,00 EUR. За таких обставин, на думку апелянта, висновок про те, що у позові взагалі відсутній господарський спір, є передчасним.
Апелянт вважає, що навіть, якщо суд мав сумніви щодо договірного статусу відповідача, він був зобов`язаний відкрити провадження та надати сторонам можливість подати пояснення і докази щодо змісту пунктів 1, 7, 15, 21 і 22 договору, фактичного виконання договору Секретаріатом та правової природи спірного утримання коштів.
Також скаржник посилаючись на ст.ст. 365, 366 ГПК України та ст.ст. 4-1, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.21, п.22, п.23 договору , наголошує, що сторони договору погодили, що будь-як вимога за цим договором підлягає виключній юрисдикції судів України; договір регулюється законами України. Тому скаржник вважає, що це принаймні створює належну підставу для відкриття провадження в Україні, а питання про те, чи поширюється це застереження на Секретаріат як платника, який прийняв на себе прямі грошові обов`язки та фактично виконував договір, не може бути остаточно вирішене проти позивача без повного судового розгляду.
Апелянт зауважує, що висновок про юрисдикційний імунітет є немотивованим і зроблений без посилання на Закон України чи міжнародний договір України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, прямо встановлює для Секретаріату Енергетичного Співтовариства імунітет саме від розгляду такого комерційного спору у господарському суді України.
Апелянт також посилаючись на чисельну практику Верховного Суду, вважає, що висновки місцевого суду про відмову у відкритті провадження не відповідають обставинам справи й перешкоджають реалізації права апелянта на ефективний судовий захист.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу представниці ПАТ «Укренерго»

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, ПАТ «Укренерго» у своєму відзиві, наданому до суду 12.02.2026, зазначає, що ухвалу суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а ухвалу слід залишити без змін. 
Крім того, представниця ПАТ «Укренерго» зазначає, що спірна угода укладена між ТОВ «Торговий Дім Техкомплект» та НЕК «Укренерго». Відповідно до умов договору, сторони погоджуються вирішувати будь-які спори і розбіжності, пов`язані із реалізацією цього договору виключно у межах юрисдикції судів України. ПАТ «Укренерго» зауважує, що Секретаріатом Енергетичного Співтовариства не підписувався даний договір та не надавалась будь-яка згода щодо вирішення будь-якого спору у межах юрисдикції судів України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті 

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі № 910/3831/26 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Крижний О.М., Сулім В.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026 у зв`язку з відрядженням судді Крижного О.М., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі № 910/3831/26 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі № 910/3831/26 та призначено її розгляд на 18.05.2026.

Явка представників сторін

Відповідач у судове засідання, призначене на 18.05.2026, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 про відкриття апеляційного провадження у даній справі була направлена судом на адресу відповідача зазначеній в апеляційній скарзі. Згідно із даними Укрпошти, відправлення RM067305667UA вручено відповідачу.
Враховуючи, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та те, що явка відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 18.05.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Представниця ПАТ «Укренерго» у судовому засіданні апеляційної інстанції 18.05.2026, надала свої пояснення, в яких заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі №910/3831/26 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Техкомплект" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Секретаріату Енергетичного Співтовариства про стягнення 63 200,00 євро, що еквівалентно 3 206 989,20 грн.
Позовні вимоги мотивовані безпідставністю застосування до позивача господарської санкції у вигляді пені за укладеним між останнім, як постачальником та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як замовником, договору купівлі-продажу від 22.07.2024 № ESF-028-UE-ThTech-05-2024 (далі - договір купівлі-продажу). Позивач зазначає, що відповідачем/секретаріатом енергетичного співтовариства, як платником за договором купівлі-продажу, здійснено перерахування на користь позивача лише частини суми вказаного правочину у розмірі 522 600,00 євро, при цьому безпідставно утримавши суму пені в розмірі 63 200,00 євро, що призвело до звернення позивача до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача 63 200,00 євро, що еквівалентно 3 206 989,20 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/3831/26.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд вказав, що договір купівлі-продажу, уклададений між замовником/приватним Акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та постачальником/позивачем, де відповідач/секретаріат енергетичного співтовариства не є стороною договору купівлі-продажу, а є лише учасником проекту. Отже, домовленість про застосоване право, а саме: що будь-який позов за договором купівлі-продажу підлягає виключній юрисдикції судів України, між позивачем та відповідачем, відсутня.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частинами 1, 2, 4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.
Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При визначенні юрисдикції даного спору позивач зазначий, що договір купівлі-продажу містить пряму домовленість про застосоване право та форум: розділ 22 визначає застосування законів України, а розділ 21 встановлює, що "будь-який позов за Договором підлягає виключній юрисдикції судів України". Така умова є вираженою добровільною згодою відповідача на юрисдикцію судів України та відмовою від будь-якого юрисдикційного імунітету у межах цього договору. Крім того, позивач посилався: на ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», де іноземна особа втрачає судовий імунітет у конкретному спорі, якщо вона прямо погодилася на юрисдикцію суду України; а також на частину 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Проте, колегія суддів зазначає, що статтею 366 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".
Частиною 1 статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.
Так, згідно із статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.
За приписами статті 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: 1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт; 2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні; 3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання; 4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні; 5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців; 6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України; 7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України; 8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні; 9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України; 10) в інших випадках, визначених законами України.
Отже, зі змісту статей 76, 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" не вбачається підстав ані виключної підсудності справи, ані таких, що можуть вплинути на прийняття справи до провадження.
Спір виник внаслідок безпідставного застосування до позивача господарської санкції у вигляді пені за укладеним між останнім, як постачальником та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як замовником, договору купівлі-продажу від 22.07.2024 № ESF-028-UE-ThTech-05-2024. 
Відповідно до частини 10 статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна. 
Зазначена норма господарського процесу кореспондується із п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право". 
Скражник ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав доказів наявності у відповідача майна на території України, як і доказів того, що відповідач на території України має місцезнаходження, філію чи представництво.
Умовами договору від 22.07.2024 № ESF-028-UE-ThTech-05-2024 не передбачено підсудності справи господарським судам України, в тому числі Господарському суду міста Києва.
Приписами пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Пунктом 1 зазначеного вище договору купівлі-продажу визначено, що цей договір купівлі-продажу укладається між замовником і постачальником, і визначає відповідні ролі та обов`язки кожної сторони. Фінансування поставок та/або послуг за цим договором надходить від фонду енергетичної підтримки України (Фонд). Таким чином, учасниками цього проекту, хоча вони не є сторонами цього договору є:
(а) Tetra Tech Es, Inc., діє як агент по закупівлям, відповідає за вибір постачальника та ведення переговорів щодо умов цього договору;
(b) Секретаріат Енергетичного Співтовариства (СЕС), діє як керуюча і довірена особа Фонду, відповідатиме за оплату безпосередньо постачальнику зазначених товарів після надання постачальником завіреного рахунку-фактури, відповідно до умов цього договору.
Положеннями пункту 21 договору купівлі-продажу передбачено, що сторони погоджуються вирішувати будь-які спори і розбіжності, пов`язані із реалізацією цього договору, у досудовому порядку, швидко та у добровільний спосіб. Будь-який позов, пов`язаний із реалізацією цього договору, вирішуватимуться виключно у межах юрисдикції судів України. Замовнику надається право звернення до суду з питань пов`язаних з цим договором, у відповідності до чинного законодавства України.
Таким чином, з умов договору вбачається, що угода щодо вирішення будь-якого спору у межах юрисдикції судів України укладена між замовником - Приватним акціонерним товариством "Націнальна енергетична компанія "Укренерго" та постачальником - ТОВ «Торгодий Дім Техкомплект». Відповідач - Секретаріат Енергетичного Співтовариства не є стороною договору купівлі-продажу, а є лише учасником проекту.
З огляду на викладене, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства не підписувався даний договір та не надавалась будь-яка згода щодо вирішення спору у межах юрисдикції судів України.
Частиною першою статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковані у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та Конвенції Організації Об`єднаних Націй про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року.
Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися (частина 1 статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Приписами пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Враховуючи вищевикладене, на переконання колегії суддів, Господарським судом міста Києва правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/3831/26, оскільки відповідач не надавав добровільну згоду на розгляд спорів за договором купівлі-продажу юрисдикцією судів України та не відмовився від будь-якого юрисдикційного імунітету в межах вказаного правочину.
Положеннями частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Колегія суддів зазначає, що розгляд даної справи віднесено до національного законодавства резиденства відповідача та останній має право звернутися із позовом до компетентного суду за місцезнаходженням відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі № 910/3831/26 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі № 910/3831/26 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 270, 271, п.1 ч.1 ст.275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Техкомплект» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі № 910/3831/26 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 у справі №910/3831/26 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/3831/26 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 19.05.2026.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім