Справа №760/31234/25
3/760/4052/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року Cуддя Солом`янського районного суду міста Києва Кравченко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Рівненська область, Сарненський район, смт. Степань, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12.08.1996, Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області, працевлаштованого у Київському обласному центрі контролю профілактики хвороб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 07.05.2025 № 276-0 «Про призначення Володимира Якимця» ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві з 12.05.2025.
Згідно із посадовою інструкцією, затвердженою начальником управління Держпродспоживслужби в м. Києві, посада головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства належить до категорії «В» посад державної служби.
Статтею 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов?язана, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Статтею першою Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«т» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Отже, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією та суб`єктом декларування. 
27.05.2025 ОСОБА_1 ознайомлений з пам`яткою-застереженням для державних службовців, які є суб?єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні з роботи, під особистий підпис.
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 26.05.2025 № 314-о «Про звільнення Володимира Якимця» ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства 27.05.2025.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані протягом 30 днів з дня припинення діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 23.07.2021 № 448/21 «Про затвердження Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 986/36608, затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру.
Відповідно до розділу ІІ вказаного порядку суб?єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів. Суб?єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі. Після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб?єкт декларування підписує документ шляхом накладання на нього особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства. Кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).
Пунктом 2 частини 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, суб?єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог: декларація при звільненні – декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону – протягом 30 днів з дня припинення діяльності. 
Така декларація подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. 
Абзацом 4 частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).
Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023. 
Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону). 
Отже, ОСОБА_1 , 27.05.2025 припинивши діяльність пов?язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування був зобов?язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі, не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Тобто упродовж періоду часу з 00:00 годин 28.05.2025 по 23:59 годин 26.06.2025 ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті.
Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подав Декларацію ідентифікатор
документа - 00a194b0-c2d3-4fe0-8775-1daf6f57352d, лише 09.07.2025 о17:05, а отже не своєчасно. 
Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняв ОСОБА_1 за період з 28.05.2025 по 10.07.2025, останній розпочав вчиняти дії, направлені на заповнення/перегляд документа - 00a194b0-c2d3-4fe0-8775-1daf6f57352d - лише 09.07.2025. Дата реєстрації у Реєстрі - 14.05.2025.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він ознайомлений з вимогами, заборонами та обмеженнями встановленими Законом України «Про запобігання корупції». Також зазначив, що він був усвідомлений, що мав подати декларацію при звільненні за 2025 рік вчасно, проте подав її несвоєчасно, а саме 09.07.2025 о 17:05, через проблеми із заповненням самої декларації, а саме проблемами із заповненням графи із житлом, після того він чекав поки вийде з відпустки працівник відділу запобігання корупції та пояснив як саме заповнювати дану декларацію. Та додав, що жодного умислу на несвоєчасне подання декларації не мав, інших причин, щодо несвоєчасності подання декларації не мав, до Національного агентства щодо подання декларації не звертався.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб?єктом декларування, 27.05.2025 припинивши діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 09.07.2025 о 17:05 несвоєчасно, без поважних причин подав Декларацію, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті.
Таким чином,  ОСОБА_1 , являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме 09.07.2025 о 17 год. 05 хв., без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 в провадження судді Кравченко Я.В. надійшла справа №760/31234/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП України.
11 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кононенко О.І. звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справ та відкладення розгляду справи.
14 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кононенко О.І. на адресу суду надіслав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з триваючою відсутністю теплопостачання в приміщенні суду. 
Судове засідання призначене на 22 січня 2026 року було знято з розгляду, у зв`язку з тим, що суддя Кравченко Я.В. перебувала на лікарняному. 
05 лютого 2026 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою учасників провадження. 
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2026 року матеріали адміністративної справи за фактом вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 повернуто до Управління стратегічних розслідувань у місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, для усунення недоліків та направлення до належного суду, оскільки згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.
Підставою для прийняття такого рішення стало те, що фактичним місцем вчинення адміністративного правопорушення, є місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться в Шевченківському районі міста Києва. 
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 за №1-11/2015 (у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП) положення ч.1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2026 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП направлено до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення належного суду, уповноваженого на здійснення судового розгляду зазначених матеріалів. 
Постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2026 року матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направлено на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва. 
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.05.2026 року в провадження судді Кравченко Я.В. передано справу №760/31234/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП України.
Відповідно до наказу голови Солом`янського районного суду міста Києва №90-В від 07.05.2026, з 12.05.2026 по 19.05.2026 перебувала у щорічній оплачуваній відпустці.
Судове засідання призначено на 22.05.2026. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кононенко О.І. просив закрити провадження по справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, оскільки з дня виявлення правопорушення пройшло більше шести місяців, при цьому просив суд не вирішувати питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника та просив закрити провадження у справі. 
У судовому засіданні прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва К. Данилюк просила визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , його представника – адвоката Кононенка О.І., доводи прокурора К. Данилюк, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення №1069 від 04.11.2025 (а.с.1-9), письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.10-11), витяг з Реєстру декларацій (а.с. 13-16), повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування № 106951/0/06-25 від 18.07.2025 (а.с.19-20), наказ начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 26.05.2025 № 314-о «Про звільнення ОСОБА_2 » (а.с.21, 28), послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 28.05.2025 по 10.07.2025 (а.с.23-24), пам`ятка-застереження від 27.05.2025 (а.с.27), наказ начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 07.05.2025 № 276-о «Про призначення ОСОБА_2 » (а.с.29,30), пам`ятка від 12.05.2025 (а.с.31-33), трудова книжка ОСОБА_1 (а.с.34-44,45-49), посадову інструкцію головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства та інші докази, суд дійшов наступного.
Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що норма ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того норма ч.1 ст.172-6 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією – діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до вимог абз.1 ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до Закону України від 03.03.2022 №? 2115-IX, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, Верховна Рада України установила, що фізичні особи подають документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період обов?язку подати документи.
Прикінцевими положеннями Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).
Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.
Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою – чотирнадцятою статті 45 цього Закону).
Як встановлено в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 , будучи звільненим наказом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 26.05.2025 № 314-о з посади головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства з 27.05.2025, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «в» Закону України «Про запобігання корупції», будучи ознайомленим з вимогами антикорупційного законодавства, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, а саме 09.07.2025 о 17:05, без поважних причин, подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), а відтак несвоєчасно.
Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати зазначену декларацію (при звільненні), судом не встановлено.
Таким чином суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП і його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП доведена повністю, оскільки  ОСОБА_1 , порушивши вимоги Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).
Водночас, згідно з ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
КУпАП не містить тлумачення поняття виявлення правопорушення. Проте, установлена судова практика пов`язує час виявлення правопорушення з моментом складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки після виявлення всіх ознак правопорушення відповідно ст. 254 КУпАП уповноваженою особою складається таким протокол. Таке тлумачення щодо встановлення моменту виявлення адміністративного правопорушення викладено і в постанові Касаційного адміністративного суду від 18.01.2024 року по справі № 522/12566/18.
Днем виявлення даного адміністративного правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення № 1069, а саме 04.11.2025, отже, останнім днем притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення з моменту його виявлення є 04.05.2026 року, оскільки станом на момент повторного надходження справи до суду 12.05.2026 сплив передбачений ч.4 ст.38 КУпАП шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення за правопорушення, пов`язане з корупцією, який обчислюється з дня його виявлення, а саме з 04.11.2025, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. 
Доводи адвоката Кононенка О.І. про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, судом не приймаються з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Статтями 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.
При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчинені такого правопорушення провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент складання протоколу та розгляду справи у суді строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою чи взаємовиключної обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчинені адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.
Отже, аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи з підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).
З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 підлягає закриттю, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Судовий збір відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 38, 172-6, 247 ч. 1 п. 7, 283-284, 287-291 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Провадження в справі відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя Я.В. Кравченко