Справа № 159/3476/26
Провадження № 1-кп/159/544/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді ОСОБА_1 , 
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в судовому засіданні розглянув кримінальне провадженні № 12026030550000275 від 17.04.2026, у якому за ч. 4 ст. 185 КК України обвинувачується ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Турійськ Ковельського району Волинської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, раніше не судимий),
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , керуючись умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, дію якого неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України № 40/2026 від 28.01.2025, затвердженого Законом України № 4757-ІХ від 14.01.2026 року, в умовах воєнного стану в селищі Турійськ Волинської області, в невстановленому місці, вчинив крадіжки за таких обставин:
02.04.2026 року близько 23:55, отримавши доступ до мобільного застосунку «Приват 24» та до карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , на мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_6 , 1991 року народження, здійснив переказ коштів в сумі 20 100 грн на свій рахунок № НОМЕР_2 відкритий АТ «Акцент Банк», чим таємно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти, завдавши останньому майнову шкоду на вказану суму.
Такими діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України;
В період часу з 18:54 04.04.2026 до 13:03 05.04.2026, отримавши доступ до мобільного застосунку «Приват24» та до карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів на свій рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк» на загальну суму 51 254 гривні, чим таємно, повторно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти, завдавши останньому майнову шкоду на вказану суму.
В період часу з 09:45 до 11:08 09.04.2026, отримавши доступ до мобільного застосунку «Приват24», та до карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів на свій рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк» на загальну суму 41 205 гривень, чим таємно, повторно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти, завдавши останньому майнову шкоду на вказану суму.
В період часу з 11:36 до 12:42 16.04.2026, отримавши доступ до мобільного застосунку «Приват24» та до карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів на свій рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк» на загальну суму 7 035 гривень, чим таємно, повторно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти, завдавши останньому майнову шкоду на вказану суму.
Таким діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України. 
Під час судового розгляду обвинувачений беззаперечно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення. Не оспорюючи фактичних обставин, дав суду показання про те, що з 02.04.2026 до 16.04.2026 в селищі Турійськ, точної адреси не знає, на прохання потерпілого ОСОБА_6 купував продукти харчування та алкоголь. Користуючись тим, що потерпілий через стан сп`яніння не міг контролювати ситуацію, він за допомогою банківського застосунку в його мобільному телефоні здійснював переказ коштів на власну банківську картку у сумах, які зазначені в обвинувальному акті. Просив врахувати те, що він повністю відшкодував потерпілому завдані збитки, щиро розкаюється у вчиненому, має намір продовжити військову службу. 
Потерпілий направив суду заяву, у якій просив судовий розгляд проводити без його участі. Вказав, що всі грошові кошти йому повернуто, матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі, претензій до обвинуваченого він не має.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд переконався у правильності розуміння учасниками судового провадження обставин обвинувачення та добровільності їх позиції, роз`яснив наслідки застосування цієї норми щодо позбавлення права апеляційного оскарження зазначених обставин, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і розмір покарання, суд керується вимогами статей 50, 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі статтею 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, має намір продовжити військову службу в Збройних Силах України, отримав на це згоду командира військової частини.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків; обставин, які обтяжують покарання, — не встановлено.
Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також дані про особу винного, який повністю компенсував шкоду, є ветераном війни, суд вважає за необхідне й достатнє призначити ОСОБА_4 покарання у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, — у виді 5 років позбавлення волі.
Зважаючи на щире каяття обвинуваченого та його намір продовжити військову службу в умовах воєнного стану, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Оскільки захист держави в лавах ЗСУ в цьому випадку більше відповідає інтересам суспільства, ніж реальне відбування покарання, доцільно звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Встановлення іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, буде достатнім для доведення засудженим свого виправлення.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2026, необхідно скасувати.
Долю речового доказу суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України. Вилучений мобільний телефон не був знаряддям злочину, підстави для його конфіскації відсутні.
Ухвалою слідчого судді від 20.04.2026 до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16.06.2026 з правом внесення застави у розмірі 166 400 гривень. Заставу внесено на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області 30.04.2026. 
Під час перебування під заставою обвинувачений не порушував умови запобіжного заходу. Підстави для звернення застави в дохід держави відсутні, тому з урахуванням ч. 11 ст. 182, 203 КПК України після набрання вироком законної сили вона підлягає поверненню заставодавцю.
Обвинувачений утримувався під вартою з 18.04.2026 до 30.04.2026. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України цей строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладається на командира військової частини за місцем служби, а у разі звільнення з військової служби — на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання особи. 
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18.04.2026 до 30.04.2026 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2026.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі А36 5», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , що зберігається у Ковельському РУП ГУНП у Волинській області, повернути за належністю власнику ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання цим вироком законної сили залишити попередній - у виді застави.
Заставу в розмірі 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень, що внесена на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Волинській області згідно з ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2026, повернути заставодавцю після набрання цим вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. 
Копію вироку направити потрепілому.

Головуючий	ОСОБА_1