Справа № 694/735/26 
провадження № 2/694/984/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області 
в складі головуючого судді Смовж О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Нікітішиної С.Б.,
розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

встановив: 
18.03.2026 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2026, з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. 
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач  ОСОБА_2 є батьком малолітньої – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час сторони не проживають разом. Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її матеріальному та фінансовому забезпеченні. Домовленості про сплату аліментів в добровільному порядку з відповідачем не досягнуто. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач, на її думку, ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, інтересами дитини не цікавиться, при цьому стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати неповнолітню дитину, яка повністю перебуває на утриманні матері.
Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Смовж О.Ю.) від 13.04.2026 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
05.05.2026 на адресу суду від представника відповідача – адвоката Ткаченка М.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив позов задовольнити частково, а саме: стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, мотивуючи тим, що відповідач також є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 07.02.2024 року Звенигородським районним судом Черкаської області видано судовий наказ у справі №694/37/24, яким із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 січня 2024 року, копія судового наказу додається. Окрім того, ОСОБА_2 є безробітним, не має стабільного заробітку (доходу), що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.05.2026 року, які додаються. Отже, з вище викладеного, вбачається, що позивач є безробітним, стабільного заробітку не має, на його утриманні перебуває ще одна донька, на яку він сплачує аліменти. Що стосується витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень, то слід зазначити, що вони є завищеними та необґрунтованими з наступних підстав. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи, що позовна заява про стягнення аліментів є шаблонною, взагалі ніякої складності для професійного адвоката не викликає, не потребує розумових затрат та багато часу, то кошти в сумі 2500,00 гривень на її складення є занадто завищеною сумою, як і сама усна консультація в сумі 2500,00 гривень з цього приводу. Витрати на правничу допомогу в даному випадку не можуть перевищувати 2000,00 гривень.
07.05.2026 на адресу суду від представника позивача – адвоката Бабенка Р.В. надійшла відповідь на відзив в якій він просив доводи представника відповідача відхилити, а позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі мотивуючи тим, що з відзиву та доданих до нього документів вбачається, що відповідач уже сплачує на користь ОСОБА_5 на утримання іншої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на підставі судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2024 у справі № 694/37/24. При цьому щодо другої доньки – малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – відповідач пропонує стягнути аліменти у меншій частці – 1/6 заробітку (доходу). Така позиція означає прохання суду закріпити правову нерівність між двома малолітніми дітьми одного й того ж самого батька: одна донька ( ОСОБА_6 ) – отримує утримання у розмірі 1/4 доходу, друга донька ( ОСОБА_7 ) – на третину менше (1/6 проти 1/4). Жодного об`єктивного, прив`язаного до особи та інтересів самої ОСОБА_7 , обґрунтування такої диспропорції відзив не містить. Зменшення аліментів для ОСОБА_7 відповідач мотивує виключно наявністю обов`язку утримувати ОСОБА_6 , тобто фактично пропонує суду компенсувати тягар свого аліментного зобов`язання щодо однієї дитини за рахунок утримання іншої дитини.
Сторони в судове з`явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без участі сторін.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_1 від 05.11.2016 року, виданого Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,актовий запис № 2368. Батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради Петрова Євгенія Віталійовича від 17.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 сама опікується та виховує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні мами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько участі у вихованні доньки не приймає та добровільно не дає кошти на дитину.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України).
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Як вбачається зі змісту відзиву, відповідач, виключно, не погоджується з вимогою саме в частині розміру аліментів.
В частині таких аргументів суд зазначає наступне.
Основоположним міжнародним нормативно-правовим актом, який встановлює принципи реалізації прав дитини є Конвенція про права дитини («Конвенція про права дитини») від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Cтаттею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною другою, третьою статті 150 СК України на батьків покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Чинне законодавство не визначає, у якому розмірі мають стягуватись аліменти, закріплюючи виключно мінімальний розмір останніх.
Відповідно до частини першої-другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зміст вищевказаних норм дає підстави для висновку, що суди, визначаючи розмір аліментів, мають враховувати вищевказані обставини у їх сукупності, перелік яких, своєю чергою, не є вичерпним.
Відтак, заперечуючи проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, відповідач посилається на зміну сімейного стану, а саме на те, що він сплачує аліменти на утримання іншої дитини ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд встановив, що відповідач не надав достатніх доказів на підтвердження свого майнового стану, який би обґрунтовував необхідність визначення аліментів на утримання молодшої дочки у меншому розмірі, ніж визначено судовим рішенням щодо утримання старшої доньки, а також урахувавши рівність дітей у праві на утримання з боку батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Додатково суд зауважує на необґрунтованості посилань відповідача на законодавче обмеження можливості стягнення з нього на двох дітей за різними виконавчими листами половини заробітку, оскільки зазначені обмеження застосовуються виключно у разі звернення до суду саме у порядку наказного провадження, а тому наявність іншого судового рішення про стягнення з відповідача 1/4 доходів на іншу дитину не зумовлювала обов`язку суду автоматично зменшити розмір аліментів, які підлягають до стягнення на іншу дитину.
Інше розуміння вищенаведеного призвело би до законодавчого обмеження максимального розміру стягуваних аліментів, зокрема, у позовному провадженні, однак чинне законодавство не містить обмежень щодо стягнення на двох дітей половини заробітку (доходу).
При цьому судом враховано, що згідно із частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у змісті постанов від 21 грудня 2021 року у справі № 492/990/20 (провадження № 61-9338св21) та від 08 жовтня 2024 року у справі № 642/6384/21 (провадження № 61-2369св24).
При цьому, суд зауважує, що відповідач не позбавлений права порушити перед судом окрему вимогу про зменшення розміру аліментів за наявності відповідних підстав.
При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач є чоловіком працездатного віку, спеціальних статусів та пільг не має. Докази, які б давали підстави вважати неможливим надання ОСОБА_2 допомоги на утримання дитини в матеріалах справи відсутні. 
Суд вважає, що причини, які спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом, є обґрунтованими, тому позов в частині стягнення аліментів, підлягає задоволенню.
Також під час розгляду справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного суду від 07.05.2026 у справі 404/969/24. 
В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн. При цьому адекватним розміром витрат за надання правничої допомоги у цій справі суд вважає суму 3 000 грн, оскільки справа не є об`ємною, важкою, фахівцем у галузі права фактично складено лише позовну заяву, участі у справі представник позивача не брав. Зазначену суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та ст. 180,181,183,191 СК України, керуючись ст. 81, 141, 200, 247, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави 1331,20 грн судового збору.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3 000 грн.
В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено 15 квітня 2026 року. 

Учасники справи:

Позивач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ).
Відповідач:  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 ).

Суддя О.Ю.Смовж