УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/9507/25 Головуючий у 1-й інст. Кузнецов Д. В. 
Номер провадження №33/4805/372/26
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни, потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни, яка подана в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 07.07.2025 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого було завдано шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Бардошевська Т.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права. Зокрема, вказує на неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, що призвело до порушення його права на захист. Також зазначає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення ним домашнього насильства, а сам конфлікт між сторонами не охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, захисник звертає увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, зокрема щодо конкретизації обставин правопорушення та відображення наслідків для потерпілої. Також зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу, перебував у полоні з 16.05.2022 по 17.07.2024, а після звільнення перебував у вразливому психоемоційному стані, на підтвердження чого долучила до скарги відповідні документи.
Одночасно з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. В обґрунтування зазначено, що справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а копію постанови отримано лише 14.10.2025, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.
Перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та реалізації гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає причини пропуску строку поважними та приходить до висновку про необхідність його поновлення.
У судовому засіданні захисник апеляційну скаргу підтримав.
Потерпіла проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на систематичний характер конфліктної поведінки та переслідування з боку ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких була або могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, що вчиняються між особами, які перебувають чи перебували у сімейних або близьких відносинах.
Згідно з п.14 ст.1 зазначеного Закону психологічне насильство включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування та інші дії, якщо вони викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість або завдали шкоди її психічному здоров`ю.
Аналіз наведених норм свідчить, що для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідним є встановлення не лише факту конфлікту чи висловлювання образливих слів, а й наявності наслідків у вигляді завдання або реальної можливості завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи.
Отже, сам по собі факт висловлювання нецензурної лайки або виникнення конфлікту між сторонами не може автоматично свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення без встановлення вищезазначених обов`язкових ознак.
Як вбачається з матеріалів справи, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №290194 від 08.07.2025; довідку про результати розгляду перевірки за заявою ОСОБА_2 ; рапорт помічника чергового Житомирського РУП №1 ГУНП; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.07.2025; письмові пояснення потерпілої; копію термінового заборонного припису серії АА №453465 від 08.07.2025; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; рапорт інспектора СПДН.
Перевіряючи наведені докази у їх сукупності, апеляційний суд виходить з такого.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 07.07.2025 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 висловлювався на адресу потерпілої нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.
Підставою для складання протоколу стали заява та письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких вона повідомила про словесний конфлікт, образи та погрози з боку колишнього співмешканця.
Разом із тим, інші документи, на які послався суд першої інстанції (рапорти працівників поліції, довідка про результати перевірки, протокол прийняття заяви), є похідними від первинного звернення потерпілої та відображають лише факт повідомлення про подію, але не містять самостійних відомостей, які б підтверджували обставини правопорушення.
Свідки події у матеріалах справи відсутні. Об`єктивні дані, які б підтверджували обставини конфлікту, зміст висловлювань чи погроз саме 07.07.2025, а також наявність наслідків для психічного стану потерпілої внаслідок зазначених подій, матеріали справи не містять. ОСОБА_1 заперечив факт вчинення протиправних дій. 
У матеріалах справи також міститься копія термінового заборонного припису та форма оцінки ризиків.
Апеляційний суд зазначає, що терміновий заборонний припис є превентивним заходом реагування, який застосовується з метою запобігання можливим проявам насильства та мінімізації ризиків, і сам по собі не встановлює вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення в порядку, передбаченому КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів, які б у своїй сукупності свідчили про наявність достатніх та переконливих підстав для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є передчасним та не ґрунтується на достатніх і належних доказах.
Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності не є достатніми для встановлення всіх обов`язкових ознак складу зазначеного адміністративного правопорушення, зокрема щодо підтвердження факту вчинення дій, які спричинили або могли спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілої.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому правопорушення. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Клопотання адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2025 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.М. Галацевич