ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 р. Справа№ 911/3311/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шаратова Ю.А.
суддів: Бестаченко О.Л. 
Скрипки І.М. 

При секретарі судового засідання Кафлановій А.С. 
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 21.05.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Керівника Білоцерківської окружної прокуратури 
на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 (повний текст складено 06.03.2026)
у справі № 911/3311/25 (суддя Черногуз А.Ф.)
за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38-А, код 0290999621) в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації (01196, місто Київ, площа Лесі Українки, будинок 1, код 00022533)
до Рокитнянської селищної ради (09601, Київська обл., Білоцерківський р-н, селище Рокитне, вул. Незалежності, будинок 2, код 04358997)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
1) Інститут археології Національної академії наук України (04210, місто Київ, пр. Івасюка Володимира, будинок 12, код 05417163);
2) Міністерство культури України (01601, місто Київ, вул. Франка Івана (Шевченківський р-н), будинок 19, код 43220275)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
3) Селянське (Фермерське) господарство "Т.В.К." (09601, Київська обл., Рокитнянський р-н, селище міського типу Рокитне, вулиця Першотравнева, будинок 6, код 30846410)
про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в :
Історія справи.
У провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/3311/25 за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Рокитнянської селищної ради, за участю третіх осіб: Інституту археології Національної академії наук України, СФГ «Т.В.К.», Міністерства культури України, про скасування державної реєстрації права комунальної власності Рокитнянської селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером 3223784000:05:009:0007 площею 14,8923 га.
Судом завершено судовий розгляд у справі та здійснено перехід до стадії ухвалення судового рішення.
Повідомлено учасників справи, що вступна та резолютивна частини рішення у справі будуть проголошені 09.03.2026.
Через систему «Електронний суд» 04.03.2026 від Білоцерківської окружної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову.
В обґрунтування заяви прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення та, на його думку, може перебувати виключно у державній власності. На переконання заявника, у разі невжиття заходів забезпечення позову існує ризик відчуження або іншого розпорядження відповідачем спірною земельною ділянкою, що у подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви Білоцерківської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 911/3311/25.
Відмовляючи у задоволенні заяви Білоцерківської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 911/3311/25, суд першої інстанції виходив з того, що: 
- подана заява про забезпечення позову не містить належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження спірної земельної ділянки, її поділ, об`єднання чи інше розпорядження нею;
- сам по собі факт наявності у відповідача зареєстрованого права власності на спірну земельну ділянку та можливості здійснювати повноваження власника не свідчить про існування реальної загрози відчуження такого майна або інших дій, які могли б істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;
- заявником не наведено переконливих доводів, які б свідчили, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову перешкоджатиме ефективному захисту чи поновленню прав та інтересів держави у разі задоволення позову. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Керівник Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі скаржник просить:
- скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/3311/25 і ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
- можливість у відповідача як в одноособового власника вільно у будь-який час розпоряджатися нерухомим майном, якщо не вжити заходів забезпечення позову;
- можливість у відповідача в будь-який момент змінити первісний об`єкт цивільних прав шляхом його поділу чи об`єднання, а також відчужити земельну ділянку, яка знаходиться у його володінні. 

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача (СФГ «Т.В.К.»).
04.05.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 09.1-13/10624/26) в якому СФГ «Т.В.К.» просило суд залишити без змін ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач, серед іншого, зазначає, що:
- якщо предметом позову є вимоги немайнового характеру та не передбачають витребування або повернення майна, застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту у справах на нерухоме майно не відповідає суті порушеного права і не є співмірним із заявленими вимогами. Такий захід не узгоджується з предметом і підставами позову, оскільки не спрямований на забезпечення реального виконання рішення у разі його задоволення;
- земельна ділянка з кадастровим номером 3223784000:05:009:0007 ніколи не була у титульного власника Київської обласної державної адміністрації;
- зважаючи на факт відсутності будь яких ознак відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 3223784000:05:009:0007, а також на відсутність будь яких доказів наявності таких намірів, застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту є безпідставним.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга (Керівника Білоцерківської окружної прокуратури) зареєстрована судом 17.03.2026 за вх. № 09.1.04.2/1674/26.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Бестаченко О.Л., Скрипка І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 витребувано у Господарського суду Київської області копії матеріалів справи № 911/3311/25 необхідних для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову Білоцерківської окружної прокуратури.
Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Керівника Білоцерківської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/3311/25.
01.04.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/3311/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 апеляційну скаргу Керівника Білоцерківської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25 залишено без руху.
Встановлено Керівнику Білоцерківської окружної прокуратури строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для:
- надання доказів сплати судового збору в сумі 3 328,00 грн у встановленому порядку.
13.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Керівнику Білоцерківської окружної прокуратури про усунення недоліків, разом з платіжною інструкцією № 503 від 17.04.2026 про сплату судового збору у сумі 3 328,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Білоцерківської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25.
Призначено до розгляду апеляційну скаргу Керівника Білоцерківської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25.
Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 21.05.2026. 
Київська обласна державна адміністрація не забезпечила явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час повідомлена належним чином, про що свідчить Довідка про доставку електронного документа, згідно із якою документ в електронному вигляді "ст. 262 ГПК Відкриття апеляційного провадження та ПРИЗНАЧЕННЯ" від 20.04.2026 у справі № 911/3311/25 (суддя Шаратов Ю.А.) було надіслано одержувачу Київській обласній державній адміністрації в її електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 20.04.2026.
Рокитянська селищна рада не забезпечила явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час повідомлена належним чином, про що свідчить Довідка про доставку електронного документа, згідно із якою документ в електронному вигляді "ст. 262 ГПК Відкриття апеляційного провадження та ПРИЗНАЧЕННЯ" від 20.04.2026 у справі № 911/3311/25 (суддя Шаратов Ю.А.) було надіслано одержувачу Рокитнянській селищній раді в її електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 20.04.2026.
Інститут археології Національної академії наук України не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка про доставку електронного документа, згідно із якою документ в електронному вигляді "ст. 262 ГПК Відкриття апеляційного провадження та ПРИЗНАЧЕННЯ" від 20.04.2026 у справі № 911/3311/25 (суддя Шаратов Ю.А.) було надіслано одержувачу Інституту археології Національної академії наук України в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 20.04.2026.
Міністерство культури України не забезпечило явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час повідомлено належним чином, про що свідчить Довідка про доставку електронного документа, згідно із якою документ в електронному вигляді "ст. 262 ГПК Відкриття апеляційного провадження та ПРИЗНАЧЕННЯ" від 20.04.2026 у справі № 911/3311/25 (суддя Шаратов Ю.А.) було надіслано одержувачу Міністерству культури України в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 20.04.2026.
У судовому засіданні прокурор та представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Селянське (Фермерське) господарство «Т.В.К.» надали усні пояснення. 
Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив суд скасувати ухвалу.
Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Селянського (Фермерського) господарства «Т.В.К.» просили оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Джерела права. Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із пунктами 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. 
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. 
Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанові останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі № 916/950/22 та від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.
Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі на момент прийняття оскаржуваної ухвали є вимоги немайнового характеру: про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку.
Відтак, оскільки у цій справі Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 910/8225/20, від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20, від 07.10.2021 у справі № 910/2287/21.
Також, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 911/266/22 зазначено, що у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Колегія суддів відхиляє довід апелянта, про можливість у відповідача як одноособового власника вільно у будь-який час розпорядитися нерухомим майном, якщо не вжити заходів забезпечення позову, оскільки сам по собі факт наявності у відповідача зареєстрованого права власності на спірну земельну ділянку та можливості здійснювати повноваження власника не свідчить про існування реальної загрози відчуження такого майна або інших дій, які могли б істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист.
Колегія суддів відхиляє довід апелянта, про можливість відповідача в будь-який момент змінити первісний об`єкт цивільних прав шляхом його поділу чи об`єднання, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються продаж земельних ділянок державної та комунальної власності, передача їх у користування за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування (пункт «а» частини першої статті 135 Земельного кодексу України).
Згідно із частиною четвертою статті 136 Земельного кодексу України проведення земельних торгів щодо земельних ділянок або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них (із зазначенням кадастрових номерів, площі та їх цільового призначення), які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк, інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування нею на земельних торгах, обмеження у використанні земельної ділянки; г) відомості про особу, уповноважену організатором земельних торгів на укладення (підписання) договору купівлі-продажу, оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги; ґ) проект договору купівлі-продажу, оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки.
Відповідно до абз. 10 частини другої статті 135 Земельного кодексу України організатором земельних торгів є: у разі продажу земельної ділянки - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Для проведення земельних торгів організатор земельних торгів укладає з оператором електронного майданчика, підключеного до електронної торгової системи, договір про організацію та проведення земельних торгів (абз. 15 частини другої статті 135 Земельного кодексу України).
Частиною шостою статті 135 Земельного кодексу України встановлено, що земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та оператором електронного майданчика. Розмір, порядок сплати та повернення винагороди, що сплачується переможцем земельних торгів оператору електронного майданчика, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 136 Земельного кодексу України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки; е-1) встановлення стартового розміру плати за користування земельною ділянкою на умовах суборенди, що не може бути меншим за розмір орендної плати, визначений договором оренди земельної ділянки; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення дати проведення земельних торгів. Фінансування підготовки лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.
Згідно із частиною шостою статті 136 Земельного кодексу України закупівля послуг з виконання робіт із землеустрою, оцінки земель у процесі підготовки лотів до продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису) на земельних торгах здійснюється в порядку, визначеному законодавством про здійснення державних закупівель.
Організатор земельних торгів через особистий кабінет публікує в електронній торговій системі оголошення про проведення земельних торгів, до якого додаються документи та матеріали на лот (документація), що підтверджують виконання вимог, визначених частиною третьою статті 135 і частиною першою статті 136 цього Кодексу (абз. 2 частини першої статті 137 Земельного кодексу України).
Згідно із абз. 1 частини другої, частини третьої статті 137 Земельного кодексу України Документація щодо кожного лота розміщується організатором земельних торгів в електронній торговій системі як окремий електронний документ, підписаний організатором або його представником та складений за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України. За бажанням організатора земельних торгів оголошення про проведення земельних торгів з документами та матеріалами на лот оприлюднюється в електронних та друкованих медіа.
Прокурором не надано доказів укладання договору про організацію та проведення земельних, доказів публікації організатором земельних торгів через особистий кабінет в електронній торговій системі оголошення про проведення земельних торгів.
Також колегія суддів відхиляє довід прокурора про можливість відповідача відчужити земельну ділянку, яка знаходиться у його володінні, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.
Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.
Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення (частина шоста статті 79-1 Земельного кодексу України).
Відповідно до статті 56 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) відомості про встановлені межові знаки на межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути.
Отже, земля, що знаходиться у комунальній власності Рокитянської селищної ради не може бути відчужена негайно, а тільки через проведення земельних торгів (аукціону), що вимагає часу, підготовки та дотримання встановлених процедур. Так само й поділ земельної ділянки вимагає дотримання встановлених процедур. А прокурором недоведено вчинення таких дій (приготувань) відповідачем. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як зазначено у пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене вище, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку, а ухвала Господарського суду Київської області від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25 відповідає нормам процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається. А тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 276, 277, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Керівника Білоцерківської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2026 у справі № 911/3311/25 - залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника. 
4. Справу (матеріали оскарження) повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.06.2026. 

Головуючий суддя Ю.А. Шаратов 

Судді О.Л. Бестаченко

І.М. Скрипка