Справа № 991/2939/22
Провадження № 11-кп/991/42/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в        режимі відеоконференції), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),
представника цивільного позивача ОСОБА_12 ,
прокурора ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну обов`язків, покладених на обвинуваченого у кримінальному провадженні № 52020000000000721 від 12 листопада 2020 року, 

УСТАНОВИЛА:

29.07.2026 у судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подав клопотання про зміну обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 . 
Просить змінити ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11.07.2025, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії обов`язків, покладених вироком Вищого антикорупційного суду від 27.05.2025 на ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили чи прийняття іншого судового рішення щодо його обвинувачення по суті апеляційних скарг, частково скасувавши обов`язок «носити електронний засіб контролю» та замінивши обов`язок «не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду» на обов`язок «не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу прокурора або суду».
Посилається на такі обставини.
1. Застосування електронного засобу контролю до ОСОБА_5 призвело до негативних наслідків та порушує його нормальний стан життя, оскільки постійне носіння приладу на лівій гомілці спричинило набряк, обвинувачений позбавлений можливості вдягати утеплювальний одяг у холодний період року. Також психологічний чинник суттєво впливає на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.
2. Стосовно електронного браслету, обов`язок носіння якого застосовано до ОСОБА_5 , не здійснювалась сертифікація, у зв`язку з нібито скасуванням її обов`язковості. Тому виникає питання відповідності застосованого засобу та зарядного пристрою до нього затвердженим державою технічним регламентам, які покликані забезпечити відповідність засобу технічним характеристикам та безпечності для осіб, до яких він застосовується.
3. Визначення місця перебування ОСОБА_5 межами м. Вінниці обмежує його право на працю, адже він не може виконувати свої обов`язки дистанційно, потребує безпосереднього перебування за місцем проведення робіт на земельних ділянках у Тульчинському та Вінницькому районах Вінницької області.
4. Обмеження переміщення ОСОБА_5 лише межами м. Вінниці впливає на можливість належного виконання ним обов`язків опікуна малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки є потреба відвідувати домогосподарство, де раніше проживали його підопічні, відвідувати службу у справах дітей Немирівської міської ради та забезпечувати підтримку соціальних зв`язків дітей, розвитку, дозвілля, спілкування.
5. У випадку скасування обов`язку носити електронний засіб контролю та зміни обов`язку на не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу прокурору та суду, застосований запобіжний захід у виді застави та інші обов`язки повною мірою забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 до прийняття рішення у апеляційному порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 , а також захисника ОСОБА_10 , представника ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), які підтримали клопотання, прокурора ОСОБА_13 , яка заперечувала проти задоволення клопотання захисника, представника цивільного позивача ОСОБА_12 , яка покладалась на розсуд суду, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від суду.
Вичерпний перелік обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначено у ст. 178 КПК України.
Положеннями ч. 1 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. 
Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. 
Згідно із ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
27.05.2025 Вищий антикорупційний суд своїм вироком: (1) визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та призначив покарання у виді штрафу в розмірі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, строком на 1 (один) рік; (2) відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України звільнив його від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; (3) визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, строком на 2 роки та з конфіскацією належного йому майна; (4) задовольнив цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями на суму 11 597 260,96 грн та ухвалив стягнути із ОСОБА_5 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України 11 597 260,96 грн як відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 191 КК України.
Окрім того, до набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді застави в розмірі 523 380 грн та покладено на нього ряд процесуальних обов`язків: (1) прибувати за кожною вимогою до суду; (2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; (3) носити електронний засіб контролю; (4) не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду; (5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну.
08.07.2025 прокурор подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду клопотання про продовження строку дії обов`язків.
11.07.2025 ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на підставі вироку на обвинуваченого ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили чи прийняття іншого судового рішення щодо його обвинувачення по суті апеляційних скарг, а саме: (1) прибувати за кожною вимогою до суду; (2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; (3) носити електронний засіб контролю; (4) не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду; (5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну.
У ході перевірки доводів клопотання захисника, колегія суддів враховує, що обов`язок не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду та носити електронний засіб контролю є важливими елементами механізму забезпечення контролю за виконанням обов`язків, передбачених відповідним запобіжним заходом та запобіганню ризикам, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні.
Водночас, колегія суддів вважає, що слід змінити покладений на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок «не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду» на «не відлучатися за межі м. Вінниці та Вінницького району Вінницької області без дозволу прокурора або суду», із огляду на те, що: (1) цей обов`язок все ще буде здатен забезпечити ефективний контроль за переміщенням обвинуваченого; (2) ОСОБА_16 має право, у разі необхідності, звернутися до слідчого, прокурора або суду за дозволом на виїзд за межі м. Вінниці та Вінницького району Вінницької області; (3) обмеження переміщення ОСОБА_5 лише межами м. Вінниця впливає на можливість належного виконання ним обов`язків опікуна малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_17 .
Тобто, із урахуванням принципу пропорційності та балансу між інтересами правосуддя та правами особи, слід визнати обґрунтованими доводи клопотання у тій частині, що у обвинуваченого є об`єктивна необхідність відвідувати територію Вінницького району Вінницької області.
При цьому неспроможним є твердження клопотання про те, що визначення місця перебування ОСОБА_5 за межами м. Вінниця обмежує його право на працю, адже довідкою ФГ «НОВА АГРАРАНА» від 27.04.2026 стверджується лише, що виконання трудових обов`язків ОСОБА_5 вимагає щоденної присутності на саме робочому місці без конкретної вказівки адміністративно-територіальної одиниці.
Відтак, відсутні підстави для пом`якшення покладеного обов`язку аж до меж Вінницької області. А тому колегія суддів відхиляє аргументи клопотання захисника у цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 195 КПК України електронні засоби контролю можуть застосовуватися слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок.
Метою застосування електронних засобів контролю є забезпечення виконання обов`язків, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого ухвалою слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту (ч. 4 Розділу І Порядку застосування електронних засобів контролю, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.06.2017 № 480).
Положеннями ч. 4 ст. 195 КПК України визначено, що не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.
Застосовуючи наведений підхід до обставин цієї справи, колегія суддів враховує дані про: (1) особу ОСОБА_5 ; (2) характер та ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується (злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, належить до умисних особливо тяжких корупційних злочинів, вчинений за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах); (3) до обвинуваченого застосовано запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою; (4) встановлений ризик переховування ОСОБА_5 від суду наразі не припинив своє існування; (5) застосування обов`язку носити електронний засіб контролю здатне забезпечити ефективний контроль за дотриманням ОСОБА_5 обов`язку не відлучатись із м. Вінниці та Вінницького району Вінницької області без дозволу прокурора або суду; (6) у разі отримання відповідного дозволу на виїзд, електронний засіб контролю дозволить відслідкувати переміщення ОСОБА_5 поза межами вказаної території.
А відтак, відсутні підстави для скасування такого обов`язку.
При цьому, оскільки кримінальний процесуальний закон не ставить можливість застосування електронного засобу контролю в залежність від сертифікації конкретного пристрою і питання сертифікації є сферою адміністративного регулювання, а не підставою для скасування відповідного обов`язку, неспроможними є доводи клопотання у цій частині.
Посилання на дискомфорт, сезонні незручності або носіння теплого одягу не свідчить про неможливість виконання цього обов`язку.
Окрім цього, нормативне регулювання застосування електронних засобів контролю передбачає можливість звернення до уповноважених органів щодо перевірки правильності встановлення, регулювання або заміни пристрою.
Колегія суддів відхиляє й покликання захисника на неможливість носіння електронного засобу обвинуваченим у зв`язку зі станом здоров`я, адже медичних висновків закладів охорони здоров`я, які б підтверджували наявність у ОСОБА_5 захворювань чи стану, несумісного з носінням електронного засобу контролю, стороною захисту не надано. Також не доведено причинно-наслідкового зв`язку між носінням приладу та станом здоров`я обвинуваченого.
Посилання клопотання на психологічний дискомфорт є виключно суб`єктивними, відображають особисте сприйняття ОСОБА_5 застосованого запобіжного заходу, що не може бути підставою для його зміни.
Із огляду на наведене, клопотання захисника слід задовольнити частково, змінивши покладений на обвинуваченого обов`язок «не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду» на «не відлучатися за межі м. Вінниці та Вінницького району Вінницької області без дозволу прокурора або суду».
Керуючись ст. 194, 201, 405, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну обов`язків, покладених на обвинуваченого, задовольнити частково.
Змінити покладений на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок «не відлучатися за межі м. Вінниці без дозволу прокурора або суду» на «не відлучатися за межі м. Вінниці та Вінницького району Вінницької області без дозволу прокурора або суду».
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                     ОСОБА_1 

Судді:          ОСОБА_2 

ОСОБА_3