ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3890/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Павленко Н.А.
суддів - Богатиря К.В., Лічмана Л.В.

за участю секретаря судового засідання Пелешка Т.С.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури - Кривельова Т. М.

від відповідача - Уртаєв О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2025, ухвалене суддею Найфлейшем В.Д., м. Одеса, повний текст якого складено та підписано 26.12.2025
по справі №916/3890/25
за позовом Заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Південного офісу Держаудитслужби 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Евродор»
про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення пені в сумі 788 416,93 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви та ухвали суду, що оскаржується в апеляційному порядку:
Заступник керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (надалі по тексту постанови - прокурор) в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (надалі по тексту постанови – позивач-1), Південного офіс Держаудитслужби (надалі по тексту постанови – позивач-2) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евродор» (надалі по тексту постанови – відповідач) про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 20.09.2024 до договору №466 від 12.06.2024 та стягнення пені в сумі 788 416,93 грн.
Позовні вимоги Заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області обгрунтовані укладанням спірної додаткової угоди, якою продовжено строк виконання робіт за договором, всупереч вимог пункту 4 частини п’ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункту 4 пункту 19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.2022 № 1178 (далі - постанова КМУ № 1178), оскільки об’єктивних та необхідних підстав для їх укладення не було. Водночас відповідачем прострочено виконання робіт на 57 днів, у зв’язку із чим останньому нараховано пеню у зазначеному вище розмірі.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 у справі №916/3890/25 у задоволенні позовних вимог заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Південного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евродор» про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення в сумі 788 416,93 грн - відмовлено повністю, а також скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2025.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що прокурором не доведено підстав для визнання додаткової угоди недійсною, а відповідно й прострочення відповідача, водночас матеріали справи містять докази наявності об`єктивних причин для укладення спірної додаткової угоди для продовження строку виконання робіт, як-то: умови воєнного стану, пошкодження транспортної інфраструктури та перебої у роботі залізничного сполучення через обстріли.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд:
- рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 у справі №916/3890/25 скасувати та постановити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
- витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги стягнути на користь Одеської обласної прокуратури.
В обґрунтування підстав апеляційної скарги прокурор зазначає на помилковості висновків суду першої інстанції про те, що складна ситуація з транспортуванням матеріалів та обстріли є об`єктивними обставинами, що спричинили продовження строків виконання зобов`язань за договором, оскільки обставини, що сприяли затримці виконання робіт існували до укладання договору і мали бути передбачені при плануванні господарської діяльності підрядником.
Прокурор вказує, що протягом періоду виконання Договору відбувалися нічні дронові атаки, у зв`язку з чим, роботи за ним поводитись не могли, у зв`язку з дією комендантської години, що спростовує висновок суду про те, що надання послуг за Договором здійснювалося в умовах постійної небезпеки та раптового переривання робіт у зв`язку з обстрілами.
На думку прокурора, відповідач при укладанні договору, мав усвідомлювати усі ризики та небезпеки, оскільки місто Ізмаїл зазнавало нічних дронових атак і до укладання договору, що є загальновідомим фактом.
За твердженнями прокурора, господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, допущено порушення норм матеріального права та процесуального права, а саме в супереч положень ст.236 ГПК України не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги:
09.02.2026 (вх.№183/26/Д2) від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора, за яким ТОВ «Евродор» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
На думку відповідача прокурор не може підміняти собою Держаудитслужбу, якій законом надано виключні повноваження щодо моніторингу процедур закупівлі та контролю за виконанням договорів. 
Відповідач наголошує на недоведені прокурором в супереч положенням ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ч.3 ст.53 ГПК України того, що компетентні органи не здійснювали або неналежно здійснювали свій захист.
ТОВ «Евродор» вказує, що прокурор не має права представляти інтереси Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, яке є органом місцевого самоврядування та наділене правосуб`єктністю. Окрім того, до суду першої інстанції позивачем-1 було подано заяву про залишення позову без розгляду, в якій позивач-1 заперечував проти його представництва прокурором.
За твердженнями відповідача, прокурор не довів, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави та яка мета звернення до суду з вимогами про визнання недійсними рішень уповноважених осіб та договору, враховуючи, що роботи за договором вже виконані і сторони договору не мають претензій.
Обгрунтовуючи заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, відповідач вказує, що спірна додаткова угода укладена у відповідності до норм законодавства та з узгодженої волі сторін договору. 
ТОВ «Евродор» звертає увагу, що місцем надання послуг за договором визначено об`єкт, розташований за адресою: Болградське шосе, 20-а-22, місто Ізмаїл Ізмаїльського району Одеської області. Вказана територія належить до прикордонного регіону, який протягом усього періоду повномаштабної збройної агресії систематично зазнає інтенсивних ракетних і дронових атак. Такі обставини створюють загрозу життю та здоров`ю як місцевого населення, так і працівників ТОВ «Евродор», а також призводять до пошкодження та руйнування об`єктів господарської діяльності, у тому числі безпосередньо пов`язаних із виконанням договірних зобов`язань.
Щодо заявленої до стягнення прокурором пені, відповідач вказує на відсутність правових підстав для її стягнення, враховуючи що сторони у добровільному порядку погодили зміну строку виконання договору у зв`язку з об`єктивними обставинами, а отже відсутній факт прострочення виконання зобов`язань.
23.03.2026 за вх.№183/26/Д3 від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, які в судовому засіданні 24.03.2026 представник відповідача просив суд врахувати в якості письмової промови в судових дебатах.

Рух справи у Південно-західному апеляційному господарському суді:
14.01.2026 (вх. №183/26 від 15.01.2026 ПЗАГС) до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Південного офіс Держаудитслужби на рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 у справі №916/3890/25.
Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, відображеного у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №916/3890/25 визначено судову колегію у складі головуючого судді - Павленко Н.А., суддів: Богатиря К.В., Лічмана Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 у справі №916/3890/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду, доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3890/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
23.01.2026 матеріали справи №916/3890/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 постановлено відкрити апеляційне провадження по справі №916/3890/25, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 24.02.2026.
У судовому засіданні 24.02.2026 оголошено перерву до 24.03.2026. 
У судовому засіданні 24.03.2026 оголошено перерву до 05.05.2026. 
Прокурор у судовому засіданні 05.05.2026 підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні, скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 05.05.2026 заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Уповноважені представники інших учасників справи у судове засідання 05.05.2026 не з`явилися; про дату, час та місце проведення судового засідання всі сторони повідомлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представників інших учасників справи.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції:
За результатами проведених відкритих торгів з особливостями «Поточний ремонт дорожнього покриття по Болградському шосе, 20-а-22 (основний напрямок руху до портових потужностей та перевалочних пунктів) у м. Ізмаїлі Ізмаїльського району Одеської області», очікуваною вартістю 20 504 644,00 грн торгів, між Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області («Замовник») та ТОВ «Евродор» («Виконавець») укладений договір № 466 від 12.06.2024 про закупівлю послуг, вартістю 20 427 526,00 грн (т.1, а.с. 23-25).
За умовами укладеного між сторонами договору «Виконавець» надає послуги з поточного ремонту дорожнього покриття у відповідності до ДБН А.2.2-3:2014 (ДК 021:2015 код 45230000- 8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) Поточний ремонт дорожнього покриття по Болградському шосе, 20-а-22 (основний напрямок руху до портових потужностей та перевалочних пунктів) у м. Ізмаїлі Ізмаїльського району Одеської області (п.1.1. Договору). 
Відповідно до п. 2.1. Договору «Виконавець» виконує послуги з поточного ремонту дорожнього покриття в об`ємі, який передбачений дефектним актом. Акт виконаних послуг готує «Виконавець» і надає «Замовнику» не пізніше трьох робочих днів після надання послуг, а «Замовник» протягом трьох робочих днів перевіряє відповідність Акту наданим послугам і у разі відсутності зауважень підписує його та передає «Виконавцю» один екземпляр (п. 2.7. Договору). Здійсненні «Виконавцем» послуги приймаються «Замовником» з обов`язковим оформленням акту приймання наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками обох сторін (п. 4.1. Договору). 
Оплата наданих послуг здійснюється в термін протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати отримання «Замовником» бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок та у відповідності до ст.23 Бюджетного кодексу України (п. 4.2. Договору).
«Замовник» здійснює платежі за фактично виконані послуги на підставі наступних документів: - акту прийомки виконаних послуг (форма КБ-2в), підписаного уповноваженими представниками обох сторін; - довідки про вартість виконаних послуг (форма КБ - 3), підписаної уповноваженими представниками обох сторін (п. 4.3. Договору). 
Договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання фінансових зобов`язань (п. 10.1. Договору). Термін надання послуг: з моменту підписання договору і до 30.09.2024 (п. 2.3. Договору). 
Пунктом 11.1 Договору передбачено, що сторони за взаємною згодою можуть вносити зміни до Договору, шляхом укладання додаткових угод у рамках чинного законодавства України, які є невід`ємною частиною Договору. 
12.09.2024 ТОВ «Евродор» направило на адресу Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області лист (т.1 а.с.61), в якому відповідач просив управління продовжити термін надання послуг за договором на один місяць, а саме до 30.11.2024 шляхом укладення додаткової угоди до договору. В означеному листі відповідач вказав, що у зв`язку із складною ситуацією по транспортуванню матеріалів залізничною дорогою, значна кількість вагонів стоять у черзі на різних станціях з серпня місяця та не можуть потрапити до м.Ізмаїл. Відповідачем було прийнято рішення транспортувати щебневі матеріали автотранспортом, але через введення теплового режиму, накопичення достатньої кількості щебневих матерівалів, для реалізації конструктивних рішень, йде повільніше. ТОВ «Евродор» у листі також повідомило управління, що контрагент ТОВ «СК ЮГДОРСТРОЙ», з яким укладено договір на постачання будівельних матеріалів, звернувся з листом до ТОВ «Евродор» та повідомив, що у зв`язку із збройною агресією та повномасштабним вторгненням рф на територію України, відбулися значні руйнування критичної інфраструктури, у тому числі існують проблеми із залізничним сполученням між Південною та Північною частиною Одеської області. Це призвело до того, що перевезення будь-яких вантажів із Північної частини Одеської області у Південну частину значно ускладнилося, особливо тих, які більш раціонально перевозити залізничним транспортом. Більшість перевезень наразі здійснюється вантажним автомобільним транспортом, що призводить до величезних черг, зниження швидкості перевезення та підвищення небезпеки під час перевезення.
До звернення на адресу позивача-1 про продовження строку надання послуг за договором, відповідач додав копію договору з ТОВ «СК ЮГДОРСТРОЙ», та лист від ТОВ «СК ЮГДОРСТРОЙ».
20.09.2024 між позивачем-1 та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору №466 від 12.06.2024 (т1, а.с.22), за якою сторони узгодили продовжити термін надання послуг до 30.11.2024, у зв`язку з чим внести зміни до п.2.3. Договору.
25.12.2024 між Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області та ТОВ «Евродор» укладено додаткову угоду № 2 до Договору №466 від 12.06.2024 (т2, а.с.37), якою зменшено суму Договору на 956500,70грн. та визначено її у розмірі 19 471 025,30 грн. 
Відповідно до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2024 року від 13.11.2024 на суму 11 407 422,10 грн (т.1, а.с.65-67), акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2024 року (т.1.а.с.68-71) від 27.11.2024 на суму 8 063 603,20 грн (на загальну суму 19 471 025,3 грн) вбачається, що зобов`язання за Договором виконано 27.11.2024. 
Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області було сплачено ТОВ «Евродор» за Договором № 466 від 12.06.2024 19 471 025,3 грн., що підтверджується наступним: платіжна інструкція № 2415 від 13.11.2024 на суму 11 407 422,10 грн на підставі акту виконаних робіт № 1 за листопад 2024 року від 13.11.2024; платіжна інструкція № 2523 від 27.11.2024 на суму 1 733 458,00 грн на підставі акту виконаних робіт № 2 за листопад 2024 року від 27.11.2024; платіжна інструкція № 2541 від 02.12.2024 на суму 6 330 145,20 грн на підставі акту виконаних робіт № 2 за листопад 2024 року від 27.11.2024 (т.1. а.с.62-63).
Необхідність звернення із цим позовом прокурором обґрунтована потребою захистити інтереси держави у зв’язку з невиконанням відповідних повноважень Управлінням, до компетенції якого віднесені відповідні функції щодо розпорядження бюджетними коштами.
Прокурор вважає, що укладання додаткової угоди № 1 відбулося з порушенням вимог законодавства, що свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором підряду.
Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для визнання недійсними додаткової угоди №1 від 20.09.2024 до договору №466 від 12.06.2024 про закупівлю, а також стягнення з відповідача пені за неналежне виконання умов укладеного договору про закупівлю.
Звертаючись із позовом у цій справі прокурор вказав, що оспорювані правочини укладено всупереч вимог пункту 4 частини п’ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункту 4 пункту 19 Постанови КМУ № 1178, оскільки відсутні підстави, визначені вказаними нормами, для внесення додатковою угодою №1 змін до договору про закупівлю щодо продовження строку виконання зобов'язань з поточного ремонту дорожнього покриття.
За змістом частин першої та другої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України).
У статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
За загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, його можна змінити чи розірвати за згодою сторін. Можливість такої зміни або розірвання може бути обмежена, коли інше передбачає договір або випливає із суті зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 652 Цивільного кодексу України).
Припис абзацу 2 частини першої статті 652 Цивільного кодексу України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірванні договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах.
За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 Цивільного кодексу України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.
Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними.
Можливість внесення змін до договору відповідно до положень статті 652 Цивільного кодексу України пов`язується не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю при цьому усіх чотирьох умов, визначених частиною другою цієї норми.
Водночас зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договору або уклали його на інших умовах.
Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України «Про публічні закупівлі», норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).
Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовано у статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (пункт 4 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Згідно з підпунктом 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості здійснення публічних закупівель), в редакції чинній на час здійснення закупівлі, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім виключного переліку випадків, зокрема продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Закон України «Про публічні закупівлі» не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору на вимогу однієї зі сторін, в тому числі шляхом звернення до суду. Норма пункту 4 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» не надає право одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку (див. постанову Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
Продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажорних чи інших обставин є можливим лише, якщо сторони це прямо вказали в умовах договору або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, та від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21(на які посилається Скаржник).
Так, положення статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачають можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили (див. постанови Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17, від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21).
Отже, об’єктивні обставини, що спричинили відповідне продовження, мають бути документально підтверджені і вони не обов'язково мають бути обставинами непереборної сили, засвідченими у вигляді сертифіката ТПП України.
Суд зазначає про безпідставність звуження прокурором тлумачення, передбачених пунктом 4 частини п’ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», випадків допустимого продовження строку дії договору виключно до обставин непереборної сили. 
Форма документального підтвердження обставин для внесення змін до договору не визначена ані Законом України «Про публічні закупівлі», ані постановою КМУ № 1178, оскільки вона залежить (є похідною) саме від обставин, що спричинили продовження строку виконання зобов'язань, які не можуть бути відомі наперед учасникам правовідносин, що виключає можливість їх внесення в умови, зокрема, договору на етапі його підписання.
Виходячи з аналізу наведених норм, зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема в частині продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов'язань є правомірною виключно за вказаних вище умов і відбувається у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження; документально підтверджених обставин непереборної сили; документально підтверджених обставин затримки фінансування витрат замовника (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 12.12.2024 у справі № 916/4679/23).
У постанові від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21 Верховний Суд звернув увагу на те, що при дослідженні істотності зміни обставин суди мають оцінювати саме ті обставини, якими сторони керувалися під час укладення договору, та момент їх виникнення. За позицією Верховного Суду, якщо буде встановлено, що такі обставини існували вже на час укладення договору, то вони не можуть розглядатися як «істотна зміна обставин», яка надає сторонам право вимагати зміни умов договору.
Судом першої інстанції правомірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в пункті 2.3 договору сторонами погоджено термін надання послуг до 30.09.2024.
12.09.2024 ТОВ «Евродор» направило на адресу Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області лист (т1 а.с.61), в якому відповідач просив управління продовжити термін надання послуг за договором на один місяць, а саме до 30.11.2024 шляхом укладення додаткової угоди до договору. В означеному листі відповідач вказав, що у зв`язку із складною ситуацією по транспортуванню матеріалів залізничною дорогою, значна кількість вагонів стоять у черзі на різних станціях з серпня місяця та не можуть потрапити до м.Ізмаїл. Відповідачем було прийнято рішення транспортувати щебневі матеріали автотранспортом, але через введення теплового режиму, накопичення достатньої кількості щебневих матерівалів, для реалізації конструктивних рішень, йде повільніше. ТОВ «Евродор» у листі також повідомило управління, що контрагент ТОВ «СК ЮГДОРСТРОЙ», з яким укладено договір на постачання будівельних матеріалів, звернувся з листом до ТОВ «Евродор» та повідомив, що у зв`язку із збройною агресією та повномасштабним вторгненням рф на територію України, відбулися значні руйнування критичної інфраструктури, у тому числі існують проблеми із залізничним сполученням між Південною та Північною частиною Одеської області. Це призвело до того, що перевезення будь-яких вантажів із Північної частини Одеської області у Південну частину значно ускладнилося, особливо тих, які більш раціонально перевозити залізничним транспортом. Більшість перевезень наразі здійснюється вантажним автомобільним транспортом, що призводить до величезних черг, зниження швидкості перевезення та підвищення небезпеки під час перевезення.
До звернення на адресу позивача-1 про продовження строку надання послуг за договором, відповідач в якості підтвердження вказаних обставин, додав копію договору з ТОВ «СК ЮГДОРСТРОЙ», та лист від ТОВ «СК ЮГДОРСТРОЙ».
Вищевказані обставини свідчать, що дії відповідача щодо звернення до замовника із заявою про продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань, були зумовлені об`єктивними обставинами та вплинули на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань у визначений договором строк.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що Закон України «Про публічні закупівлі» не містить визначення поняття «документально підтверджених об`єктивних обставин» та переліку документів, що їх підтверджують, колегія суддів вважає, що вище вказаний лист, є документом, в якому зазначено об`єктивні обставини для продовження строку виконання зобов`язань.
20.09.2024 між позивачем-1 та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору №466 від 12.06.2024 (т1, а.с.22), за якою сторони узгодили продовжити термін надання послуг до 30.11.2024, у зв`язку з чим внести зміни до п.2.3. Договору.
В свою чергу порядок внесення змін до умов договору є погоджена сторонами умова договору, викладена у п.11.1 договору, а саме: сторони за взаємною згодою можуть вносити зміни до договору, шляхом укладання додаткових угод у рамках чинного законодавства України, які є невід`ємною частиною договору. 
З наведеного вбачається, що питання про внесення змін до договору вирішується не лише на підставі загальних положень Цивільного кодексу України та норм Закону «Про публічні закупівлі», а на підставі положень укладеного між сторонами договору.
Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 17.02.2026 по справі №916/2550/24.
Матеріалами справи підтверджено, та не заперечується позивачем-1 (як стороною договору, замовником послуг), внесення спірних змін до договору відбулось за добровільною згодою позивача-1 та відповідача, а також за наявності обставин, які перебувають поза контролем учасників господарських відносин і останні не можуть впливати на їх виникнення, перебіг та закінчення.
Колегія суддів зауважує, що зобов`язання сторін за договором виконані ними в повному обсязі, жодних претензій щодо якості, кількості, вартості товару замовником не висувалось, а незначне перевищення строку виконання зобов`язань не призвело ні до збільшення обсягу зобов`язань, ні до неналежного виконання зобов`язань, ні до будь-яких інших негативних наслідків.

Стосовно заявленої прокурором до стягнення з відповідача пені, за прострочення виконання взятих на себе зобов`язань за договором, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Отже для стягнення пені необхідною умовою є порушення зобов`язання.
Оскільки у задоволенні основної вимоги про визнання додаткової угоди недійсною було відмовлено, задоволенню також не підлягає похідна вимога про стягнення з відповідача 788416,93 грн пені.

Досліджуючи підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, колегія суддів виходить з такого.
Пунктом 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
У постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18 суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (постанова Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/989/18).
Із змісту позовної заяви вбачається, що прокурор в обґрунтування наявності підстав для представництва посилається на недотримання відповідачем вимог Закону України «Про публічні закупівлі», що є порушенням економічних інтересів держави внаслідок укладання спірного правочину.
Враховуючи, що упродовж розумного строку позивачі не вжили заходів як досудового, так і судового реагування на виявлені прокурором порушення вимог законодавства України про публічні закупівлі, які призвели до безпідставного, на думку прокурора, витрачання бюджетних коштів, прокурор листами від 15.09.2025 повідомив позивачів про прийняте ним рішення щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави про визнання недійсною спірної додаткової угоди.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (як розпорядник коштів місцевого бюджету) та Південний офіс Держаудитслужби (орган, що здійснює нагляд за використанням коштів держбюджету) у даному випадку є належними органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, у зв`язку з чим прокурором правомірно визначено позивачів у даній справі.
Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що позивачі самостійно не звернулися до суду з вказаним позовом, колегія суддів вважає, що у цій справі прокурором належним чином обґрунтовано підстави щодо представництва інтересів держави в суді.

Мотиви відхилення аргументів викладених прокурором в апеляційній скарзі:
Колегія судів вважає нерелевантними посилання прокурора в апеляційній скарзі на Постанову Верховного Суду від 10.10.2024 по справі №910/332/24 щодо правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі, виходячи з наступного.
Так, у справі №910/332/24 позовні вимоги були направленні на внесення змін до договору за рішенням суду, у переглядаємій справі сторони у добровільному порядку погодили внесення змін до договору в частині строку виконання зобов`язань, у зв`язку з настанням об`єктивних обставин неможливості виконання договору у строк.
Саме в контексті спірних правовідносин про внесення змін у договір в судовому порядку, Верховний Суд вказав, що недодержання контрагентом позивача своїх обов`язків за договором поставки, не є тим випадком, наявність якого може бути підставою для внесення змін у договір про публічні закупівлі в частині продовження строків виконання робіт та дії договору або свідчити про можливість звільнення позивача від відповідальності за порушення строків виконання робіт.
Доводи прокурора про необхідність надання виключно вичерпного переліку специфічних доказів (понад загальновідомі факти та повідомлення сторін у даній справі) створюють ситуацію, за якої будь-яка додаткова угода про продовження строків може бути апріорі кваліфікована як порушення, що робить норму ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» декларативною, оскільки встановлює недосяжний стандарт доказування для суб`єктів господарювання.
Суд зазначає, що правомірна зміна строку (продовження) виконання зобов`язання відповідає інтересам держави більше, ніж формальне розірвання договору чи нарахування штрафних санкцій постачальнику, який об`єктивно не мав змоги виконати умови через встановлені судом першої інстанції причини. 
Окремо колегія суддів також звертає увагу, що зміна строку виконання робіт шляхом його збільшення (менше ніж на два місяці) не призвела до будь-яких негативних наслідків для Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, зокрема до збільшення суми робіт, яка була визначена у договорі, і, прокурором не надано належних доказів того, яким чином продовження строку договору на незначний строк порушило законні інтереси держави та/або позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг.
Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 у справі №916/3890/25, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Південно –західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 по справі №916/3890/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду.
Порядок та строк оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.
Постанову складено та підписано 11 травня 2026 року.
 Головуючий суддя Н.А. Павленко	

Судді: К.В. Богатир	

Л.В. Лічман